Справа №760/9394/24
Провадження №2-др/760/2383/25

Д О Д АТ К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2025 року м. Київ
Солом`янський районний суд міста Києва
у складі головуючого - судді Аксьонової Н.М.,
з участю секретаря судового засідання Омельян Я.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди,
В С Т А Н О В И В :

У провадженні Солом`янського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди.
Звернувшись до суду із позовом позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача завдану майнову шкоду у розмірі 133335,32 грн, 3% річних у розмірі 318 грн та інфляційне збільшення боргу у розмірі 1 грн; стягнути з відповідача на користь позивача витрати на виготовлення звіту №07/03/23 про оцінку матеріального збитку у розмірі 3000 грн; стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000 грн та судовий збір у розмірі 1336,54 грн.
Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 06 травня 2025 року позовну заяву було задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 133654,32 грн на відшкодування завданої майнової шкоди, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 24336,54 грн в рахунок відшкодування понесених позивачем судових витрат.
Однак, під час винесення рішення суд не вирішив питання стосовно позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 318 грн та інфляційного збільшення боргу у розмірі 1 грн.
Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
На підставі ч.4 ст.270 ЦПК України, суд вирішив не викликати сторони в судове засідання для розгляду указаної заяви.
У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення у справі з огляду на наступне.
Судом установлено, що представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Олексієнко М.М. звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить суд 
- стягнути з відповідача на користь позивача завдану майнову шкоду у розмірі 133335,32 грн, 3% річних у розмірі 318 грн та інфляційне збільшення боргу у розмірі 1 грн;
- стягнути з відповідача на користь позивача витрати на виготовлення звіту №07/03/23 про оцінку матеріального збитку у розмірі 3000 грн;
- стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000 грн та судовий збір у розмірі 1336,54 грн.
Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 06 травня 2025 року позовну заяву було задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 133654,32 грн на відшкодування завданої майнової шкоди, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 24336,54 грн в рахунок відшкодування понесених позивачем судових витрат.
Однак, під час винесення рішення суд не вирішив питання стосовно позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 318 грн та інфляційного збільшення боргу у розмірі 1 грн.
Так, в обґрунтування позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних та інфляційних позивач покликався на те01 березня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Олексієнко М.М. звернувся до ОСОБА_2 із претензією про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, у якій просив здійснити відшкодування шкоди у розмірі 133 335,32 грн, впродовж 7 днів з дня одержання вимоги. Однак 21 березня 2024 року претензію повернуто за зворотною адресою з відміткою «за закінченням встановленого терміну зберігання. Тому, враховуючи, що відповідач не відшкодував різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, відповідно до ст.625 ЦК України позивачем нараховано за період з 21.03.2024 по 19.04.2024 року 3% річних та інфляційне збільшення.
Стаття 625 розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги п?ятої ЦК України та визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов?язання. Приписи розділу І книги п?ятої ЦК України поширюють свою дію на всі види грошових зобов?язань, у тому числі як на договірні зобов?язання (підрозділ 1 розділу III книги п?ятої ЦК України), так і на недоговірні зобов?язання (підрозділ 2 розділу III книги п?ятої цього Кодексу).
При цьому у ст.625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення.
Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 року у справі №910/10156/17 (провадження N? 12-14г18) зазначила, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов?язань та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.06.2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов?язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.
Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 16.05.2018 року у справі №686/21962/15-ц сформулювала правовий висновок про те, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 прострочив виконання грошового зобов`язання, а саме не відшкодував позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, на підставі ст.625 ЦК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3% річних у сумі 318 грн та інфляційне збільшення у розмірі 1 грн за період з 21 березня 2024 року до 19 квітня 2024 року.
Керуючись ст.13, 43, 49, 133-137, 141, 270, 258-261, 352-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 318 (триста вісімнадцять) гривень 00 копійок 3% річних та 1 (одну) гривню інфляційного збільшення боргу.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо (ч.1 ст.355 ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354 ЦПК України).
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України (ч.3 ст.354 ЦПК України).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч.1 ст.273 ЦПК України).
Відомості про учасників справи:
позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;
відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Солом`янського районного суду
міста Києва Н.М. Аксьонова