справа № 489/86/26  провадження №2/489/981/26

РІШЕННЯ
Іменем України

06 квітня 2026 року         м. Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомленням учасників справи (в письмовому провадженні) цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (далі – ТОВ «ФК «Еліт Фінанс») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості 
встановив:
У січні 2026 року ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 25993,25 грн. та понесені судові витрати, які складаються із 3028,00 грн. судового збору і  9200,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Позов мотивований тим, що 25.09.2018 між Акціонерним товариством «Альфа-Банк» (далі – АТ «Альфа-Банк») та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі до 200000,00 грн. на картковий рахунок зі сплатою процентної ставки 35,99% річних. 
Через неналежне виконання позичальником грошових зобов`язань станом на 20.12.2021 утворилася заборгованість у загальному розмірі 25993,25 грн.
20.12.2021 АТ «Альфа-Банк» та ТОВ ФК «Еліт Фінанс» уклали договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за вказаним кредитним договором, заборгованість якого склала 25993,25 грн.
Посилаючись на порушення відповідачем своїх зобов`язань позивач просить стягнути вказану в позові заборгованість з відповідача. 
Ухвалою Інгульського районного суду міста Миколаєва від 07.01.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи. 
Про розгляд справи сторони повідомлені належним чином, в т.ч. шляхом розміщення оголошення на офіційному веб сайті судової влади. Направлена на адресу відповідача судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судовий розгляд.
Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило.
Відзиву на позовну заяву відповідачем не надано.
Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.
Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.
Із матеріалів справи встановлено, що 25.09.2028 ОСОБА_1 запропонував АТ «Альфа Банк» укласти Угоду по обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа Банк», укладеного між ним та Банком.
В оферті відповідач запропонував надати йому кредит для особистих потреб, у зв`язку із чим відкрити йому поточний рахунок з електронним платіжним засобом та видати міжнародну платіжну карту MC DEBIT WORD строком дії 3 роки з моменту випуску. Встановити йому кредитний ліміт у розмірі 200000,00 грн., зі сплатою процентної ставки за користування коштами в розмірі 35,99% річних, з обов`язковим мінімальним платежем у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50,00 грн. 
Оферта містить відмітку про отримання відповідачем акцепту пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії.
До підписання кредитного договору, відповідач ознайомився і підписав паспорт споживчого кредиту, який містить основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживач, порядок повернення кредиту тощо. 
Надання кредиту відповідачу та фактичне користування останньою кредитними коштами позивач підтвердив випискою порахунку з карткою World Debit Mastercard за період з 25.09.2018 по 20.12.2021.
Із змісту виписки вбачається, що станом на 20.12.2021 по рахунку проведено операцію «Згортання активу у зв`язку із продажем згідно договору факторингу ФК №Еліт Фінанс» від 20.12.2021, сума операції 22558,51 грн.
Набуття права вимоги до відповідача позивач підтвердив договором факторингу № 4 від 2012.2021, який укладений між клієнтом АТ «Альфа-Банк» та фактором ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», за яким в порядку та на умовах визначених цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору, а фактор набуває належне клієнтові право вимоги до боржників за договорами (надалі іменуються «основні договори» або «основний договір» в залежності від контексту), перелік яких наведено в Додатку №1-1 до договору.
Позивач до позову додав виписку з додатку договору факторингу № 4 від 20.12.2021 «Реєстр договорів, права вимоги за яким відступаються, та боржників за такими договорами», згідно ТОВ «Еліт Фінанс» набуло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № CCNG-631021262 від 25.09.2018 в загальному розмірі 25993,25 грн., з яких залишок по тілу кредиту складає 22558,51 грн., відсотках – 0,00 грн., штрафним санкціям – 3434,74 грн.
Із розрахунку позивача, складеного станом на 20.12.2021 вбачається, що загальний розмір заборгованості по кредитному договору від 25.09.2018 становить 25993,25 грн., які складаються із 22101,63 грн. заборгованості по тілу кредиту, 3434,74 грн. по відсотках та 456,88 грн. овердрафту.
Доказів погашення вказаної в розрахунку заборгованості на момент звернення позивача до суду матеріали справи не містять.
Правове обґрунтування та мотиви суду. 
Відповідно до статей 205, 207 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).
Частиною першою статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За правилами статей 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статі 611 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлене договором або законом.
Тобто відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
При цьому у зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише суб`єктний склад у частині кредитора.
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
За вимогами частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судом встановлено, що надані позивачем письмові докази у повній мірі підтверджують наявність між первісним кредитором та відповідачем кредитних правовідносин та порушення останнім взятих грошових зобов`язань. 
Разом з тим, суд не погоджується із розміром заборгованості. 
10.06.2017 набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено у такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції Закону, чинній станом на день укладення кредитних договорів від 27.06.2018 та 26.12.2019), загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції Закону, чинній станом на день укладення кредитного договору), до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності). У разі якщо витрати на додаткові чи супутні послуги кредитодавця, отримання яких є обов`язковим для укладення договору про споживчий кредит, або кредитного посередника (за наявності) не були включені до загальних витрат за споживчим кредитом, платежі за ці послуги не підлягають сплаті споживачем.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Стаття 80 ЦПК України передбачає достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Отже, за змістом цих норм процесуального права сторона справи зобов`язана та має право довести обставини, на які вона посилається на підставі доказів, які вона надає самостійно або за допомогою суду.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).
Із виписки по рахунку за кредитною карткою World Debit Mastercard за період з 25.09.2018 по 20.12.2021 та розрахунку заборгованості  встановлено, що відповідач здійснював часткове погашення заборгованості по кредитному договору та із сплачених ним коштів в погашення заборгованості по комісії зараховано 8280,42 грн.
Кредитні правовідносини первісного кредитора з ОСОБА_1  за договором від 25.09.2018 позивач підтвердив офертою відповідача на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії з відміткою про отримання відповідачем акцепту кредитора.
Між тим, оферта не містить умов про нарахування комісії. 
Тексту акцепту оферти відповідача позивач не надав, що не надає суду можливості перевірити правомірність нарахування і зарахування сплачених відповідачем коштів на погашення заборгованості по комісії.
Так як доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а позивач не підтвердив належними доказами правомірність нарахування первісним кредитором комісії в розмірі 8280,42 грн. та зарахування цих коштів в погашення комісії, відповідно заборгованість за відсотками, овердрафтом та тілом кредиту підлягає зменшенню на вказаний розмір.
Таким чином, заборгованість відповідача становить 17712,83 грн., з яких по тілу кредиту 17712,83 грн., по відсотках – 0,00 грн., овердрафту – 0,00 грн. Саме вказана заборгованість і підлягає стягненню з відповідача, через що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, на підставі частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2063,27 грн. (3028,00 х 68,14)
При вирішенні вимоги в частині відшкодування витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного.
Відповідно до частин першої, пункту 1 частини третьої статті 133 та частин першої - третьої статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Зокрема, від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем у галузі права, як зазначив суд попередньої інстанції. Що стосується часу, витраченого фахівцем у галузі права, то достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії.
Цей висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 01.10.2018 у справі №569/17904/17, від 13.12.2018 у справі №816/2096/17.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.
Аналогічний висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 14.11.2019 у справі №826/15063/18.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано договір № 03-07/24 від 03.07.2024 про надання юридичних послуг, Акт № 4 приймання - передачі наданих робіт від 02.06.2025 (згідно якого вартість надання первинної консультації складає 1000,00 грн. за пів години, правовий аналіз документів 4000,00 грн. за дві години, підготовка та подання позовної заяви 4200,00 грн. за 2,1 години), свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, виданого 18.09.2020 адвокату Литвиненко О.І., платіжна інструкція № 2708 від 10.06.2025 на суму 9200,00 грн.
Оцінюючи подані позивачем докази на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу та приймаючи до уваги тривалість розгляду справи, складність справи, яка не є складною та однотипною для представника позивача, що не потребує значного витрачання часу адвокатом на виконання адвокатських робіт (наданих послуг), а також ціну позову, його часткове задоволення і критерії співмірності та розумності, суд вважає, що вимога про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги у даній справи підлягає частковому задоволенню в розмірі 3500,00 грн.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд
ухвалив:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованість за кредитним договором від 25.09.2018 в загальному розмірі 17712,83 грн. (сімнадцять тисяч сімсот дванадцять гривень 83 коп.), судовий збір в сумі 2063,27 грн. (дві тисячі шістдесят три гривні 00 коп.) та витрати на правничу допомогу в розмірі 3500,00 грн. (три тисячі п`ятсот гривень 00 коп.).
У іншій частині позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відомості про учасників справи:
позивач - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», код ЄДРПОУ 40340222, місцезнаходження: м. Київ, вул. Соломянська,2;
відповідач – ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 06.04.2026.

Суддя І.В.Коваленко