Справа № 727/3808/26 
Провадження № 1-кп/727/291/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2026 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
Головуючого-судді:    ОСОБА_1 
За участю секретаря: ОСОБА_2 
прокурора:    ОСОБА_3 
захисника: ОСОБА_4 
обвинуваченого: ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №12026262020000167 від 18.01.2026 року, по обвинуваченню: 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, розлученого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 у званні молодший сержант, учасника бойових дій, інваліда третьої групи, раніше не судимого, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_5  вчинив умисний злочин при наступних обставинах:
Так, наказом №14 від 29.04.2022 року командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_5 призначено на посаду військової частини НОМЕР_2 , як такого, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.
Відповідно до положень п. 9 ст. 1, п. 1 ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовцем є особа, яка проходить військову службу, а початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за призовом під час мобілізації, вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.
Відтак, з моменту призову на військову службу за призовом під час мобілізації у військову частину НОМЕР_2 ОСОБА_5 набув статусу військовослужбовця – особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку – проходження військової служби.
Будучи військовослужбовцем, ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 17, 30, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Згідно вимог п. 1 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 (далі – Положення), дозвільна система – це особливий порядок виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, обліку і використання спеціально визначених предметів, матеріалів і речовин, а також відкриття та функціонування окремих підприємств, майстерень і лабораторій з метою охорони інтересів держави та безпеки громадян.
Відповідно до вимог п. 2 Положення до предметів, матеріалів і речовин, підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, належать: вогнепальна зброя (нарізна воєнних зразків, несучасна стрілецька, спортивна, навчальна, охолощена, мисливська нарізна і гладкоствольна), бойові припаси до неї, холодна зброя (арбалети, мисливські ножі тощо), пневматична зброя калібру понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду, пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначені патрони, вибухові матеріали і речовини, сильнодіючі отруйні речовини I - II класу безпечності, збудники інфекційних захворювань I - II групи патогенності і токсини, сховища, склади і бази, де вони зберігаються, стрілецькі тири і стрільбища, мисливсько-спортивні стенди, а також підприємства і майстерні по виготовленню і ремонту вогнепальної та холодної зброї, піротехнічні майстерні, пункти вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування, магазини, в яких здійснюється продаж зброї та бойових припасів до неї, організації, що займаються збутом сильнодіючих отруйних речовин, і лабораторії, що проводять аналізи цих засобів і речовин, працюють із збудниками інфекційних захворювань I - II групи патогенності і токсинами).
Згідно п. 4 та п. 15 Положення право на володіння вогнепальною зброєю посадовими особами та громадянами і умови її застосування визначаються в порядку, встановленому законодавством України, а посадові особи та громадяни, які порушили порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорони, перевезення і використання предметів, матеріалів і речовин, відкриття і функціонування підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.
Також, згідно п. 2 розділу X «Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України», затвердженої наказом Міністра оборони України від 29.06.2005 № 359 військовослужбовці отриману стрілецьку зброю та боєприпаси повинні постійно тримати при собі. У разі тимчасового виходу (виїзду) військовослужбовців до населених пунктів, у тому числі тих, що не належать до району відповідальності підрозділу, для вирішення особистих чи службових питань стрілецька зброя та боєприпаси здаються відповідальному за облік стрілецької зброї і боєприпасів підрозділу або черговому підрозділу з внесенням відповідних змін до опису зброї, яка зберігається у шафі (ящику).
Натомість, ОСОБА_5 у порушення вказаних нормативно-правових актів, через власну недисциплінованість, усвідомлюючи протиправність своїх дій, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.
Так, в невстановлений для органу досудового розслідування час, місці та обставинах ОСОБА_5 , незаконно придбав та зберігав бойові припаси, вибухові пристрої та вибухові речовини, а саме: патрони в кількості 3062 шт.; 5 корпусів ручної гранати та 5 запалів; дві скляні, одну пластикову та один матерчатий мішечок із порохом; два підривника, а саме: один підривник М6 до 60мм мінометних мін; один підривник U6-М до гранат OG-9, 4 мінометні міни, 12 пострілів ВОГ-17М, одну протитанкову гранату ПГ-7Л, чим порушив передбачений законом порядок, встановлений Положенням «Про дозвільну систему», затвердженого постановою КМУ № 576 від 12.10.1992 та наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів».
У подальшому, 18.01.2026 року в період часу із 12 год. 25 хв., по 14 год. 34 хв., в ході проведення огляду місця подій поблизу місця фактичного проживання ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено: 3062 патронів, з яких: 2160 патронів, які згідно висновку експерта являються боєприпасами до бойової нарізної вогнепальної зброї-5,45мм, проміжними патронами, призначеними для проведення пострілу з нарізної вогнепальної зброї калібру 5,45 мм. 
2 патрона, які згідно висновку експерта з маркувальними позначеннями: «17 88», являються боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї, 7,62мм гвинтівковими патронами із бронебійно-запалювальними кулями, призначеними для проведення пострілів з бойової нарізної вогнепальної зброї калібру 7,62х54R. 
1 патрон з маркувальним позначенням: «RS 23 G 7,62х54», який являється боєприпасом до нарізної вогнепальної зброї, 7,62мм гвинтівковим патроном, призначеним для проведення пострілу з бойової нарізної вогнепальної зброї калібру 7,62?54. 
840 патронів з маркувальними позначеннями «270 82» (201 патрон), «60 90» (639 патронів), які є боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї - 5,45мм проміжними патронами, призначеними для проведення пострілів з бойової нарізної вогнепальної зброї калібру 5,45?39мм.
3 патрона, які є боєприпасами до бойової нарізної вогнепальної зброї - 12,7мм (12,7?108) патронами з бронебійно-запалювальною кулею, призначеними для проведення пострілів з бойової нарізної вогнепальної зброї.
56 патронів з маркувальними позначеннями «60 91» (15 патронів), «60 86» (10 патронів), «17 84» (30 патронів) та «270 93» (1 патрон), які є боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї - проміжними патронами калібру 5,45?39, призначеними для проведення пострілів з бойової нарізної вогнепальної зброї калібру 5,45мм.
4 мінометні міни, які згідно висновку експерта являються двома 60-мм мінометними мінами НЕ без підривників; однією 60-мм мінометною міною НЕ без підривника та основного метального заряду; однією 82-мм мінометною міною O-832D без підривника та основного метального заряду. Зазначені предмети відносяться до предметів, що містять вибухову речовину в металевому корпусі. 
5 корпусів ручної гранати та 5 запалів, які згідно висновку експерта являються - трьома ручними осколковими гранатами Ф-1 без запалів; - однією ручною осколковою гранатою F-1 без запалу; - однією ручною осколковою гранатою М67 без запалу; - одним запалом УЗРГМ до ручних осколкових гранат Ф-1 (РГ-42); - одним запалом УЗРГМ-2 до ручних осколкових гранат Ф-1 (РГ-42); - одним запалом УЗРГМ до ручних осколкових гранат РГД-5;- одним запалом UZRGM до ручних осколкових гранат Ф-1 (F-1) та PГ-42 (RG-42); - одним запалом М213 до ручних осколкових гранат. Ручна осколкова граната Ф-1 (F-1) без запалу та запал УЗРГМ (UZRGM) та УЗРГМ-2 (UZRGM-2) являються частинами одного пристрою - ручної осколкової гранати Ф-1 (F-1), яка відноситься і до бойових припасів, і до вибухових пристроїв. Ручна осколкова граната M67 без запалу та запал M213 являються частинами одного пристрою - ручної осколкової гранати M67, яка відноситься і до бойових припасів, і до вибухових пристроїв.
дві скляні, одну пластикову та один мішечок з сипучою речовиною які згідно висновку експерта являються вибуховими речовинами метальної дії - бездимними нітроцелюлозними порохами марки «СЕН 20/4,85». Надана на дослідження сипуча речовина в предметі у вигляді матерчатого мішечка є вибуховою речовиною метальної дії - бездимним нітроцелюлозним порохом марки «В Уфл». Загальна маса вибухових речовин складає: - 569,9 грама бездимних нітроцелюлозних порохів марки «СЕН 20/4,85»; - 76,8 грама бездимного пороху марки «ВУфл» (разом з матерчатим мішечком). 
два підривника які згідно висновка експерта являються одним підривником М6 до 60мм мінометних мін; одним підривником U6-М до гранат OG-9 гранатометних пострілів «73мм ». Підривники М6 та U6-M відносяться до вибухових пристроїв.
12 пострілів ВОГ-17М, які згідно висновку експерта являються дванадцятьма 30-мм гранатометними пострілами з осколковою гранатою VOG-17M. Надані на дослідження предмети відносяться і до бойових припасів, і до вибухових пристроїв.
одну протитанкову гранату ПГ-7Л, який згідно висновку експерта являється однією протитанковою гранатою ПГ-7Л до гранатометного пострілу ПГ-7ВЛ. Надана на дослідження протитанкова граната ПГ-7Л відноситься і до бойових припасів, і до вибухових пристроїв.
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю і суду пояснив, що перебуваючи в зоні проведення бойових дій в Костянтинівці, Донецької області в 2024 році в підвалі будівлі виявив бойові припаси, вибухові пристрої та речовини, які в подальшому перевіз до м.Чернівці та зберігав по місцю проживання. У вчиненому щиро кається.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників процесу, та роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів по справі, відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. 
Таким чином, аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд вважає, що органом досудового розслідування правильно кваліфіковано дії обвинуваченого за ч.1 ст.263 КК України, тобто придбанні та зберіганні бойових припасів, вибухових пристроїв та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 виду та міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення те, що злочин, передбачений ч.1 ст.263 КК України відноситься до нетяжких злочинів, а також відомості про особу обвинуваченого, зокрема те, що він позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий.
Суд враховує, що ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся.
Наведену обставину суд, на підставі ст. 66 КК України, визнає такою, що пом`якшує покарання обвинуваченого  ОСОБА_5 .
Обставини, які б обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_5  судом не встановлені.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання за вчинене кримінальне правопорушення, суд враховує наступне.
Відповідно до вимог статей 50, 65 Кримінального кодексу України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наділяють суд правом вибору щодо розміру призначеного покарання, завданням якого є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки вищезазначених обставин, що впливають на покарання, а її реалізація становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (справа «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу винного, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до висновку про необхідністьпризначення покарання обвинуваченому у межах санкції статті обвинувачення.
При цьому суд враховує положення п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких: «Кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом». 
У справі «Гарькавий проти України» (рішення від 18.02.2010) Європейський суд з прав людини зазначив, «що, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Це право є найважливішим у демократичному суспільстві у розумінні Конвенції. Суд нагадує, що коли йдеться про позбавлення свободи, надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Отже, неодмінна вимога полягає в тому, що умови, за яких має здійснюватися позбавлення свободи, мають бути чітко сформульовані в національному законі і що застосування самого цього закону має бути передбачуваним і відповідати в цьому відношенні нормі «законності», яку встановлює Конвенція».
Враховуючи те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому та повністю визнав свою вину, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття призначеного йому покарання, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Суд вважає, що вищезазначені обставини дійсно можуть бути підставою для застосування інституту звільнення від покарання з випробуванням, оскільки ще не втрачена можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, що також підтверджується його поведінкою після вчинення злочину та критичним ставленням до вчиненого, усвідомлення своєї провини і засудженням своєї протиправної поведінки, яка свідчить про дійсне прагнення стати на шлях виправлення і перевиховання.
Крім того, на думку суду, призначена міра покарання надасть можливість обвинуваченому сформувати у своїй свідомості уявлення про неминучість настання відповідальності за можливі вчинені ним протиправні діяння у майбутньому, що буде в свою чергу достатньою превентивною мірою.
Саме таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
Тому, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 можливе без ізоляції його від суспільства, застосувавши відносно нього ст.ст. 75, 76 КК України та звільнивши від призначеного покарання з випробуванням. 
Таку міру суд вважає достатньою не тільки для покарання ОСОБА_5 за вчинене протиправне діяння, а й для його виправлення. 
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 484 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України і за його вчинення призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України засудженого ОСОБА_5 звільнити від призначеного йому покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, зобов`язавши його протягом іспитового строку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Чернівецького районного суду м.Чернівців від 21.01.2026 року на: набої в кількості 2160 штук калібру 5х45мм, що запаковано до сейф пакету №ХТ9524062; - набої в кількості 300 штук калібру 5х45мм, що запаковано до сейф пакету №WAR1820841; - набої в кількості 56 штук калібру 5х45мм, що запаковано до сейф пакету №WAR2019338; - 3 набої калібру 7х62 мм, що запаковано до сейф пакету №CRI1081898; - 3 набої калібру 23 мм, що запаковано до сейф пакету №АВ005744; - 12 боєприпасів ВОГ-17, що запаковано до сейф пакету №АВ3005747; - три банки речовини сірого кольору, що запаковано до сейф пакету №АВ3005743; - пороховий заряд в мішечку, що запаковано до сейф пакету №АВ3005743; - корпус від гранати «Ш67» та чотири корпуси від гранати «Ф1», що запаковано до сейф пакету №АВ3005748; - один запал «М213» та чотири запали «УЗГРН», що запаковано до сейф пакету №АВ3005746; - мінометну міна 82 калібру, що запаковано до сейф пакету №АВ3005749; - три мінометні міни 60 калібру, що запаковано до сейф пакету №АВ3005749; - 1 постріл ПГ7Л, що запаковано до сейф пакету №1073161; - один вибухник «М6» та один вибухник «6М», що запаковано до сейф пакету №АВ3005745; - кулі, що запаковано до сейф пакету №HYQ0045266; - 4 корпуса гранати Ф1 та мінометну міна 82 мм, що запаковано до сейф пакету №АВ3005750.
Стягнути з засудженого ОСОБА_5 на користь держави понесені судові витрати у розмірі 49027 грн. 00 коп.
Речові докази: набої в кількості 2160 штук калібру 5*45 мм (а.п.82), 840 патронів з маркуванням «270 82» (а.п.113) що передані на зберігання до металевого сейфу ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області – передати РПОП ГУНП в Чернівецькій області. 
Речові докази: 2 патрона з маркувальним позначенням «17 88», 1 патрон з маркувальним позначенням «RS 23 G7*62*54» (а.п.101), 3 патрона (12,7*108) (а.п.127), 56 патронів з маркувальним позначенням «6091» (а.п.139), три ручні осколкові гранати Ф-1 без запалів, одну ручну осколкову гранату F-1 без запалу, одну ручну осколкову гранату М67 без запалу, один запал УЗРГМ (РГ-42), один запал УЗРГМ-2 (РГ-42), один запал УЗРГМ (РГД-5), один запал UZRGM, один запал М 213 (а.п.182), 12 30-мм гранатометних пострілів з осколковою гранатою VOG-17M, 4 ручні осколкові гранати Ф-1 (а.п.264) (а.п.229), що передані на зберігання до металевого сейфу ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області – передати КОРТ ГУНП в Чернівецькій області. 
Речові докази: дві 60-мм мінометні міни (а.п.158), сипучі речовини у двох скляних та одній полімерній ємностях (а.п.200), підривач М6 до 60мм мінометних мін, один підривник U6-М до гранат OG-9 (а.п.215), протитанкова граната ПГ-7Л (а.п.244), 82-мм мінометні міни , 60-мм мінометні міни, 60-мм мінометні міни (а.п.264), що передані на зберігання до металевого сейфу ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області - передати Військовій службі правопорядку у Чернівецькій області. 
На вирок суду може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору. 
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні. 

Суддя ОСОБА_1