ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.02.2026 	м. Івано-Франківськ	Справа № 909/1423/25	

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Горпинюка І.Є., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін справу № 909/1423/25 за позовом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції до Товариства з обмеженою відповідальністю "Назарбест Транс" про стягнення 369 208,96 грн.
Суть спору.
Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Назарбест Транс" про стягнення 369 208,96 грн, з яких: 343 260,00 грн - основний борг, 8097,00 грн - три проценти річних, 17 851,96 грн - інфляційні втрати.
Стислий виклад позиції позивача.
Позовні вимоги мотивовані тим, що в порушення договірних зобов`язань, які виникли між сторонами на підставі договору № 15-12-1 про закупівлю талонів на пальне від 22.12.2022, відповідач не виконав взятого на себе зобов`язання щодо забезпечення відпуску товару на АЗС за талонами "АВІАС-Плюс" на загальну суму 343 260,00. 
За порушення строків виконання зобов`язання відповідачу, на підставі ст. 625 ЦК України, нараховано три проценти річних та інфляційні втрати.
Стислий виклад заперечень відповідача.
Відповідач відзиву на позов не подав, проти позову не заперечив, доказів погашення заборгованості не надав.
Згідно з ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ч. 9 ст. 165 ГПК України, ч. 2 ст. 178 ГПК України, суд вирішує спір за наявними матеріалами справи.
Процесуальні дії у справі, вирішення заяв та клопотань.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Господарського суду Івано-Франківської області від 11.12.2025 для розгляду справи № 909/1423/25 визначено суддю Горпинюка І.Є.
Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 16.12.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 909/1423/25; ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами; встановив учасникам справи строки на подання суду відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення, а також обґрунтованого клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін у разі наявності заперечень проти розгляду справи без повідомлення (виклику) сторін.
Копію ухвали від 16.12.2025 про відкриття провадження у справі суд надіслав сторонам відповідно до вимог ст. 120 ГПК України. 
Згідно з довідкою про доставку електронного листа, копія з ухвали про відкриття провадження у справі доставлена до електронного кабінету позивача 16.12.2025 о 18:30.
У зв`язку з тим, що відповідач не зареєстрував свій електронний кабінет у підсистемі (модулі) ЄСІТС, копію ухвали від 16.12.2025 про відкриття провадження у справі суд надіслав відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу, яка вказана в позовній заяві та відповідає даним з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Поштове відправлення, яким суд направляв копію ухвали про відкриття провадження відповідачу, повернуто підприємством поштового зв`язку АТ "Укрпошта" із зазначенням у відповідній довідці про причини повернення/досилання "за закінченням терміну зберігання" (дата повернення - 02.01.2026).
Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії суд направив стороні за належною адресою, тобто адресою місцезнаходження, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, адресою реєстрації, вказаною в Єдиному державному демографічному реєстрі чи повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.
Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.
Інформації про іншу адресу відповідача у суду немає. Відповідач сам, у власних інтересах, повинен забезпечити належне приймання кореспонденції, яка направляється на його адресу, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Крім того, у даному випадку суд враховує, що за приписами ч. 1 ст. 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.
Відповідно до приписів ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.
Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному вебпорталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").
Ухвала Господарського суду Івано-Франківської області про відкриття провадження у справі № 909/1423/25 від 16.12.2026 оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень.
Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою суду по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).
Сам лише факт неотримання кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу (постанова Верховного Суду від 25 червня 2018 року у справі № 904/9904/17).
У контексті викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач був належним чином, у порядку встановленому Господарським процесуальним кодексом України, повідомлений про розгляд даної справи.
Враховуючи те, що клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило та з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України справа розглядається за наявними у ній матеріалами.
Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Фактичні обставини справи, встановлені судом. Оцінка доказів. Норми права, які застосував суд, та інші мотиви ухваленого рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши відповідно до приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України в сукупності всі докази, які мають значення для вирішення спору по суті, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд встановив таке.
22.12.2022 між Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Харків) (далі також - замовник/покупець/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "М-7 Трейд", яке перейменовано на Товариство з обмеженою відповідальністю "Назарбест Транс" (далі також - постачальник/відповідач) укладено Договір № 15-12-1 про закупівлю талонів на пальне (а.с. 10-11).
Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16.08.2022 № 912 "Про реорганізацію міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції" та наказу Міністерства юстиції України від 22.09.2022 № 4011/5 "Про реорганізацію міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції" (зі змінами) Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків) реорганізовано шляхом його приєднання до Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) з перейменуванням у Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції, до якого перейшли всі права і обов`язки у повному обсязі покупця. 
Предмет договору сторони погодили у розділі 1 Договору.
У пункті 1.1. Договору постачальник зобов`язується протягом строку поставки товару та відповідно до умов, зазначених в Договорі, поставити покупцю паливно-мастильні матеріали, а саме талони (скретч-картки/бланки дозволу), які надають право здійснювати заправку автомобілів покупця на АЗС паливом (код ДК 021:2015-09130000-9 Нафта і дистиляти), а покупець зобов`язується приймати у власність товар та повністю оплачувати його вартість (ціну) в порядку та умовах, визначених у цьому Договорі.
Відпуск товару з АЗС здійснюється за довірчими документами (талони/скретч-картки/бланки дозволу) на отримання товару відповідно "Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами", затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 20.12.1997 р. (п. 1.2. Договору).
Кількість товару та вартість одиниці товару визначено сторонами в Специфікації, що надана в Додатку 1 до цього Договору (п. 1.4. Договору).
У пункті 2.1. Договору сторони погодили, що товар вважається переданим постачальником і прийнятим покупцем по кількості і якості з моменту отримання товару згідно умов Договору.
Сума цього Договору становить 1 009 656,75 грн, в т. ч. ПДВ (7%) - 66 052,31 грн (п. 3.1. Договору).
Умови оплати: оплата товару здійснюється покупцем в національній валюті України в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на рахунок Постачальника. Ціна одного літру Товару вказується у рахунку (п. 4.1. Договору).
Відповідно до п. 4.2. Договору, оплата товару (талонів) здійснюється після отримання видаткової накладної протягом 10 робочих днів в національній валюті України в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника.
У разі відмови покупця від оплати товару згідно умов, передбачених Договором, зобов`язання постачальника припиняються у частині несплаченого товару (п. 4.3. Договору).
Згідно з п. 5.1. Договору, строк поставки товарів: до 31 грудня 2022 року, згідно заявки Замовника (у вигляді талонів, об`єм партії палива визначається замовником самостійно). 
Відповідно до п. 5.2. Договору, місце отоварення талонів/скретч-карток/бланків-дозволу - АЗС, перелік яких надано в Додатку до цього Договору. 
Передача покупцю товару за цим Договором здійснюється на АЗС шляхом заправки автомобілів покупця при пред`явленні довіреними особами покупця талону/скретч-картки/бланку-дозволу (п. 5.3. Договору).
Талон/скретч-картка/бланк-дозволу не є засобом розрахунків/платежів між сторонами. Талон містить інформацію про вид і об`єм нафтопродуктів, якими буде заправлений автотранспорт покупця при наданні таких бланків на АЗС протягом терміну дії такого бланку (п. 5.4. Договору).
Постачальник не несе відповідальності та звільняється від зобов`язань за Договором, у разі неотримання покупцем товару на АЗС через відсутність палива на АЗС, у зв`язку із воєнним станом, введеним в Україні 24.02.2022 р. (п. 5.5. Договору). 
Термін дії талону/скретч-картки/бланку-дозволу є необмеженим (п. 5.6. Договору). 
Покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати кошти за поставлені товари (пп. 6.1.1. п. 6.1. Договору).
Постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товарів у строки, встановлені цим Договором (пп. 6.2.1. п. 6.2. Договору).
Покупець має право отримувати талони в належному стані (пп. 6.3.1. п. 6.3. Договору).
Відповідно до п. 11.1. Договору, цей Договір укладено з урахуванням наказу Мінреінтеграції від 25.04.2022 № 75 "Про затвердження Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 10 листопада 2022 року" та діє з моменту підписання і до 31.12.2022 року, в частині розрахунків - до повного їх виконання.
Покупець гарантує, що ним буде здійснено заправку автомобілів до закінчення терміну дії талону/скретч-картки/бланку-дозволу (п. 12.2. Договору).
Постачальник гарантує, що незважаючи на воєнний стан, ним буде докладено всіх зусиль для забезпечення замовника паливом (п. 12.4. Договору).
У специфікації (додаток 1 до Договору № 15-12-1 від 22.12.2022) сторони погодили найменування товару (Бензин А-95, Дизельне паливо), одиниці виміру, кількість, ціну за одиницю товару та загальну вартість товару; загальна вартість Договору з ПДВ 1 009 656,75 грн (а.с. 12).
На підставі Договору сторони підписали видаткову накладну № Р000003501 від 22.12.2022, відповідно до якої постачальник передав покупцю картки-талони на бензин А-95 в кількості 7415 л. та на дизельне пальне в кількості 10630 літрів на загальну суму 1 009 656,75 грн (а.с. 20). 
На виконання взятих на себе зобов`язань, позивач здійснив оплату на суму 1 009 656,75 грн, що підтверджується платіжними дорученнями від 29.12.2022: № 2013 на суму 808 191, 75 грн, № 2014 на суму 201 465,00 грн (а.с. 21).
Як зазначено вище, внаслідок проведеної реорганізації територіальних органів Міністерства юстиції України, до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перейшли всі права і обов`язки реорганізованих управлінь, в тому числі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).
На підставі наказу Міністерства юстиції України від 11.04.2023 № 845/7 "Про передачу запасів" було здійснено передачу запасів з балансу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на баланс Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, згідно накладної від 29 червня 2023 р. № 2 на загальну суму 6 983 969,72 грн, в тому числі талонів/скретч-картки/ бланки-дозволу пального "АВІАС-Плюс", у кількості 18 045 л. на загальну суму 1 009 656,75 грн (№ з/п 65 та 66 у накладній № 2 від 29.06.2023; а.с. 26-28).
У позовній заяві позивач зазначає, що з моменту вказаної передачі та до лютого 2025 року умови Договору відповідачем виконувались, проте, починаючи з березня 2025 року виявилось неможливим отримувати паливо за талонами на АЗС, у зв`язку з його відсутністю.
Відповідно до оборотних відомостей по рахунку 1514 "Запаси" товарно- матеріальних цінностях (а.с. 29-32), з 28.02.2025 кінцеве сальдо (залишок) кількості літрів бензину А-95 і дизельного палива, та їх вартість є незмінними, що свідчить про припинення обслуговування АЗС, які наведені у додатку № 2 до Договору.
За наведеного, відповідач умови Договору в повному обсязі не виконав, паливно-мастильні матеріали поставив частково на суму 666 396,75 грн (бензин А-95, 7015 літрів, на суму 381 966,75 грн; дизельне паливо, 4990 літрів, на суму 284 430,00 грн), в зв`язку з чим, за договором № 15-12-1 про закупівлю талонів на пальне від 22.12.2022 у відповідача утворилася заборгованість в сумі 343 260,00 грн.
З огляду на викладене, позивач звернувся до відповідача з листом від 21.03.2025 № 9833/16.14/23/25 про повернення грошових коштів за невикористані талони. Як доказ направлення цього листа відповідачу, позивач долучив до матеріалів справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 06 011 334 919 65 (а.с. 36). Однак суд встановив, що адресатом у зазначеному повідомленні є ТОВ "Торговий Дім "АВІАС", а не ТОВ "Назарбест Транс", як вказує позивач у позовній заяві. За наведеного, в матеріалах справи відсутні докази направлення відповідачу вимоги про повернення грошових коштів за невикористані талони.
Виходячи з встановлених обставин, суд при вирішенні спору застосовує норми права, які регулюють правовідносини сторін.
Статтею 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Господарські зобов`язання між сторонами виникли на підставі Договору № 15-12-1 про закупівлю талонів на пальне від 22.12.2022 із додатками, які є його невід`ємними частинами.
Судом встановлено, що спірний договір укладений у письмовій формі, підписаний і скріплений печатками сторін, сторони погодили всі істотні умови договорів та досягнули згоди щодо виконання умов останнього. 
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 626, 627, 628, 629 ЦК України).
За своєю правовою природою укладений договір є договором поставки. 
Як передбачено ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.
Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.
Позивач, на підтвердження отримання товару від відповідача, долучив до матеріалів справи видаткову накладну № Р000003501 від 22.12.2022 на суму 1 009 656,75 грн (а.с. 20).
Також позивач долучив до матеріалів справи докази перерахування передбачених договором коштів в сумі 1 009 656,75 грн (платіжні доручення від 29.12.2022: № 2013 на суму 808 191, 75 грн, № 2014 на суму 201 465,00 грн (а.с. 21).
Як встановлено судом, позивачем було отоварено товар на загальну суму 666 396,75 грн ( бензин А-95, 7015 літрів, на суму 381 966,75 грн; дизельне паливо, 4990 літрів, на суму 284 430,00 грн); залишок неотовареного товару (бензину, дизельного палива) становить 343 260,00 грн.
За наведеного, загальна вартість непоставленого товару згідно спірного договору становить 343 260,00 грн.
Відповідно до абзацу 2 пункту 3 Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1442 від 20.12.1997, торгівля нафтопродуктами, призначеними для відпуску споживачам, здійснюється через мережу автозаправних станцій, автогазозаправних станцій та автогазозаправних пунктів.
Згідно з пунктом 9 вказаних Правил, розрахунки за реалізовані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із використанням електронних платіжних засобів, паливних карток, талонів, відомостей на відпуск пального тощо) в установленому законодавством порядку. Разом з продукцією споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції, який підтверджує факт купівлі товару.
Спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 № 281/171/578/155, затверджена Інструкція про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (далі - Інструкція). 
Згідно з пунктом 3 Інструкції, талон - спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому.
Порядок відпуску нафтопродуктів за талонами визначений у пункті 10.3.3 Інструкції, а саме: форму, зміст та ступінь захисту бланків талонів установлює емітент талона.
За наведеного, талон є документом, який засвідчує право його власника отримати пальне на АЗС.
При цьому суд констатує, що факт підписання сторонами видаткової накладної не свідчить про факт передачі відповідачем товару позивачу, а лише підтверджує факт передачі талонів, які надавали позивачу право на отримання відповідної кількості товару у майбутньому.
Отже, з моменту передання відповідачем за видатковою накладною талонів на пальне позивачу, останній набув право отримати нафтопродукти в об`ємах, які зазначені у видатковій накладній.
Передача талонів на пальне (картки), які підтверджують право на отримання товару (а не сам факт його отримання), не звільняє ТОВ "Назарбест Транс" від обов`язку передати Східному міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції товар, придбаний ним згідно укладеного договору, так як позивачем придбавався безпосередньо товар - бензин марки А-95 та дизельне паливо, а не талони, які підтверджують право власності на нього.
Таким чином, оскільки з моменту передання ТОВ "Назарбест Транс" талонів на пальне Східному міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції, позивач набув право отримати пальне в об`ємах, які зазначені у видатковій накладній, незважаючи на фактичні обставини, за якими згідно таких паливних карток (талонів) позивач не мав можливості отримати товар, а тому позивач вправі вимагати повернення коштів, які перераховані ним відповідачу за спірним договором і на які не отримано товар.
За умовами укладеного сторонами договору із додатками, що є його невід`ємною частиною, відповідачем прийнято безумовне зобов`язання із забезпечення позивачу можливості використання талонів та заправки автомобілів пальним.
Водночас таку можливість має бути гарантовано відповідачем шляхом заправляння паливом у мережі АЗС.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем у повному обсязі виконано прийняті на себе зобов`язання із своєчасної та повної оплати за товар, який мав бути використаний позивачем, шляхом обміну у мережах АЗС оплачених паливних карток (талонів).
Однак, як зазначено позивачем, підтверджується матеріалами справи та не спростовано відповідачем, останнім не передано позивачу замовлений та оплачений товар на загальну суму 343 260,00 грн.
Відповідач доказів належного виконання зобов`язань за договором № 15-12-1 про закупівлю талонів на пальне від 22.12.2022 суду не подав.
Як передбачено ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 11.09.2020 року у справі № 910/16505/19, тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були. Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Аналізуючи твердження та подані на їх підтвердження докази позивачем і ненадання жодних доказів на спростування позиції позивача відповідачем, керуючись наведеним критерієм доказування, суд дійшов висновку, що зазначені вище докази, надані позивачем, відповідають критеріям належності та вірогідності, тому вважаються такими, що підтверджують обставини щодо неможливості фактичного отримання позивачем товару, придбаного у відповідача у формі паливних карток, вартістю 343 260,00 грн.
Відтак, обставину неможливості реалізувати паливні картки, придбані у відповідача, суд визнає доведеною, з огляду на долучені позивачем докази. Встановлена поведінка відповідача не відповідає умовам зобов`язань, що виникли між сторонами договору, адже, здійснюючи повну оплату товару при придбанні карток, сторона (позивач) розраховує на відпуск відповідного пального у відповідних АЗС у спосіб пред`явлення паливних карток, обов`язок забезпечення здійснення якого покладається на відповідача.
Таким чином, неможливість використання талонів у повній кількості, доводить не виконання відповідачем зобов`язання з поставки товарів у обсязі та в кількості, погодженій сторонами в укладеному договорі.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
За встановлених судом обставин, заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 343 260,00 грн на час прийняття рішення не сплачена, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується документально та не спростований відповідачем.
У контексті викладеного, виходячи з усієї сукупності обставин і доказів, з`ясованих та досліджених у ході розгляду даної справи, враховуючи їх вірогідність та взаємозв`язок, відповідно до ст. 86 ГПК України, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 343 260,00 грн основного боргу обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Також у позовній заяві позивач зазначає, що з березня 2025 року виявилось неможливим отримувати паливо за талонами на АЗС, у зв`язку з його відсутністю.
За порушення строків виконання зобов`язання відповідачем, на підставі положень ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував відповідачу три проценти річних в сумі 8097,00 грн (період з 03.03.2025 до 08.12.2025) та 17 851,96 грн інфляційних втрат (період березень-жовтень 2025 року).
Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Як встановлено судом, вимога про повернення коштів за невикористані талони (лист від 21.03.2025 № 9833/16.14/23/25) ТОВ "Назарбест Транс" не направлена (додані докази лише про направлення її ТОВ ""Торговий дім "Авіас"), отже позивачем не доведено періоду прострочення виконання грошового зобов`язання з повернення грошових коштів.
При цьому суд констатує, що без підтвердження отримання боржником вимоги кредитора, нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат є необґрунтованим та неправомірним.
У контексті наведеного, суд відмовляє в задоволенні позову в частині стягнення 8097,00 грн трьох процентів річних та 17 851,96 грн інфляційних втрат.
Судові витрати.
Згідно з приписами п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України до основних засад (принципів) господарського судочинства віднесено, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Склад та порядок розподілу судових витрат визначено главою 8 розділу I ГПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
При зверненні з позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 4535,19 грн, що підтверджується платіжними інструкціями від 04 грудня 2025 року: № 13249 на суму 3701,50 грн (а.с 46), № 13251 на суму 833,69 (а.с. 47).
Оскільки позовну заяву подано в електронній формі, виходячи з ціни позову та положень пп. 1 п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", позивач при зверненні з позовом мав сплатити судовий збір в розмірі 4430,51 грн (369 208,96 грн ? 1,5% ? 0,8 = 4430,51 грн).
Суд звертає увагу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що при поданні позову судовий збір, в частині 104,68 грн, був сплачений в більшому розмірі, ніж встановлений законом, і в цій частині може бути повернутий платнику за його клопотанням згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір".
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги задоволено судом частково в сумі 343 260,00 грн, то суд стягує з відповідача в користь позивача витрати зі сплати судового збору в сумі 4119,12 грн, тобто пропорційно розміру задоволених вимог, а 311,39 грн покладає на позивача.
Керуючись ст. 13, 73, 74, 86, 123, 129, 165, 178, 236, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції до Товариства з обмеженою відповідальністю "Назарбест Транс" про стягнення 369 208,96 грн задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Назарбест Транс" (76018, Івано-Франківська обл., Івано-Франківський р-н, м. Івано-Франківськ, вул. Стрільців Січових, буд. 18; ідентифікаційний код юридичної особи: 44353937) на користь Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (40003, Сумська обл., м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, буд. 28; ідентифікаційний код юридичної особи: 43316700) 343 260 (триста сорок три тисячі двісті шістдесят) грн 00 коп. основного боргу та 4119 (чотири тисячі сто дев`ятнадцять) грн 12 коп. витрат зі сплати судового збору.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
Відмовити в задоволенні позову в частині стягнення 8097,00 грн трьох процентів річних та 17 851,96 грн інфляційних втрат.
Витрати зі сплати судового збору в сумі 311,39 грн покласти на позивача.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Вебадреса, за якою можна знайти текст судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя І.Є. Горпинюк