Справа № 204/8115/25
Провадження № 2/204/493/26 

ЧЕЧЕЛІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
49006, м. Дніпро, проспект Лесі Українки 77-б тел. (056) 371 27 02, inbox@kg.dp.court.gov.ua 
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 квітня 2026 року Чечелівський районний суд міста Дніпра в складі: 
головуючої судді    Дубіжанської Т.О. 
за участю секретаря    Жеребцової В.Д.
розглянувши у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
В С Т А Н О В И В :

У липні 2025 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 23 085 грн. 16 коп. та судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. 
В обґрунтування вимог позивач зазначив, що 23.09.2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір № 476014-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Згідно умов договору, товариство надало позичальнику грошові кошти в сумі 7 000 грн., шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 (котрий позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про видачу коштів. Відповідач в свою чергу зобов`язався повернути кредит на умовах встановлених договором та графіком платежів. Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором № 476014-КС-001 ОСОБА_1 , на виконання умов договору, здійснила часткову оплату за Договором № 476014-КС-001 на загальну суму 4 560 грн. Таким чином, зробивши оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору, і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 22.06.2025 року має заборгованості у розмірі 23 085 грн. 16 коп., яка складається: 6 883 грн. 18 коп. - сума заборгованості по основному боргу, 16 201 грн. 98 коп. - сума заборгованості за відсотками. Тому, позивач вимушений звернутися до суду для захисту своїх прав.
Ухвалою суду від 6 жовтня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 06.10.2025 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками.
Відповідачка у встановлений судом строк не надала суду відзив на позовну заяву, у зв`язку з чим, суд розглядає справу за наявними матеріалами.
Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у зв`язку з наступним.
Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У судовому засіданні встановлено, що 23 вересня 2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та  ОСОБА_1 укладено договір № 476014-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію» (а.с. 21-25). ТОВ «Бізнес Позика» направило ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти Договір № 476014-КС-001 про надання кредиту в розмірі 7 000 грн. строком на 24 тижні, тобто до 09.03.2024 року, зі сплатою процентів у розмірі 2,0 % в день та комісією за надання кредиту в розмірі 1 050 грн. (а.с. 26-30). 23 вересня 2023 року ОСОБА_1 , прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 476014-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою (а.с. 31-35).
Судом встановлено, що ТОВ «Бізнес Позика» направило позичальнику ОСОБА_1 , через телекомунікаційну систему, одноразовий ідентифікатор UA-2705, на номер телефону НОМЕР_2 , що зазначений Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті та котрий Боржником було введено/відправлено (а.с. 38). Відповідне відображено у візуальній формі послідовності дій Клієнта (а.с. 36).
Таким чином, 23.09.2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 476014-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».
Крім того, сторонами було погоджено та підписано Паспорт споживчого кредиту, у якому міститься інформація, обов`язкова для ознайомлення позичальником (а.с. 19-20).
ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало та 23.09.2023 року надало ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 7000 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника, що підтверджується наявним в матеріалах справи підтвердженням щодо здійснення переказу грошових коштів в якому зазначено призначення платежу: згідно кредитного договору №476014-КС-001 від 23.09.2023 року (а.с. 39).
Відповідно до Розрахунку заборгованості за Договором № 476014-КС-001, ОСОБА_1 на виконання умов договору здійснила часткову оплату за Договором № 476014-КС-001 на загальну суму 4 560 грн., а саме: 07.10.2023 року на суму 1 520 грн, з яких 1211 грн. 85 коп. зараховано в рахунок сплати відсотків за користування кредитом, а 308 грн. 15 коп. - в рахунок сплати комісії; 21.10.2023 року на суму 1 520 грн, з яких 1 131 грн. 06 коп. зараховано в рахунок сплати відсотків за користування кредитом, а 388 грн. 94 коп. - в рахунок сплати комісії; 03.11.2023 року на суму 1 520 грн, з яких 1 050 грн. 27 коп. зараховано в рахунок сплати відсотків за користування кредитом, 352 грн. 91 коп. - в рахунок сплати комісії та 116 грн. 82 коп. - в рахунок основного боргу.
Станом на 22.06.2025 року відповідач має заборгованість у розмірі 23 085 грн. 16 коп., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 6 883 грн. 18 коп.; суми прострочених платежів по процентах - 16 201 грн. 98 коп. (а.с. 14-17).
Відповідачка не скористалася своїми процесуальними правами, передбаченими статями 12, 13, 76, 83, 84, 191 ЦПК України, не надала до суду заперечення щодо вимог позивача та доказів на їх спростування.
Вирішуючи дані позовні вимоги суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).
Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмові формі. Якщо сторони домовилися укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовились про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Згідно з вимогами статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України).
Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощену процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
Статтею 3 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлення в електронній формі.
За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку передбаченому Цивільним і Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, встановленому статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Встановлені судом фактичні обставини у справі, свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору № 476014-КС-001 від 23.09.2023 року, який оформлено сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Згідно з абз. другим ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договорами або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивачем надано належні та допустимі докази як укладення кредитного договору так і отримання ОСОБА_1 кредитних коштів у сумі 7 000 грн., а тому вимога позивача в частині стягнення тіла кредиту, підлягає задоволенню. Тому з відповідача слід стягнути заборгованість за тілом кредита в сумі 6 883 грн. 18 коп.
Що стосується вимог про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками, то суд зазначає наступне.
За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язани й повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України, про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного між фінансовою установою та відповідачем кредитного договору дана фінансова установа надала позичальнику суму позики, а останній зобов`язався повернути надану позику у повному обсязі у визначений договором строк.
Таким чином, позикодавець відповідно до ст. 1048 ЦК України, мав право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами в межах погодженого сторонами строку кредитування.
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.
За умовами кредитного договору № 476014-КС-001 від 23.09.2023 року, сторони встановили строк кредитування 24 тижні, тобто до 09.03.2024 року. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять. Проте, позивач не надав доказів на підтвердження правильності нарахування процентів в розмірі 16 201 грн. 98 коп. Нарахування процентів в такому розмірі не узгоджуються із умовами договору про надання кредиту № 476014-КС-001, відповідно до графіку платежів розмір процентів у межах строку кредитування склав 10 190 грн.. Однак, з урахуванням здійснених відповідачем платежів, які були зараховані в рахунок погашення процентів за користування кредиток в сумі 3 393 грн. 18 коп., заявлена ТОВ «Бізнес Позика» вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками у розмірі 16 201 грн. 98 коп. є безпідставною. Отже, в цій частині позов підлягає частковому задоволенню в розмірі 6 796 грн. 82 коп.
Враховуючи вищевикладене, надавши належної оцінки наданим у справу доказам у їх сукупності, встановивши укладення відповідачем кредитного договору № 476014-КС-001 від 23.09.2023 року та отримання позичальником кредитних коштів, враховуючи неналежне виконання останньою умов договору та наявність заборгованості, суд прийшов до висновку, що з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» необхідно стягнути заборгованість за тілом кредиту у розмірі 6 883 грн. 18 коп., заборгованість за відсотками за користування кредиту у розмірі 6 796 грн. 82 коп.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп. 
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 207, 526, 610, 626, 628, 638, 639, 1046-1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 258, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (код ЄДРПОУ 41084239, місце знаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд.26, офіс 411) до ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за тілом кредиту у розмірі 6 883 грн. 18 коп., заборгованість по відсоткам у розмірі 6 796 грн. 82 коп., судові витрати у розмірі 2 422 грн. 40 коп., а всього суму у розмірі 16 102 грн. 40 коп.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Чечелівський районний суд міста Дніпра шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Дубіжанська