Єдиний унікальний номер: 378/1810/25 
Провадження № 2/378/168/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року Ставищенський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Марущак Н. М. 
за участю секретаря Гончарук Ю. С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селище Ставище Київської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернулося ТОВ «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 з посиланням на те, що 08.10.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 8366212. 
10.06.2025 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Свеа Фінанс» укладено договір факторингу № 01.02-12/25, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача, ТОВ «Свеа Фінанс» набуло статусу кредитора за вищевказаним кредитним договором.
Відповідачка зобов`язання за вказаним договором не виконує, у зв`язку з чим має заборгованість у сумі 28537,73 грн., з яких 6610,50 грн. заборгованість за тілом кредиту, 7899,73 грн. - заборгованість по відсотках, 14027,50 грн. неустойка. 
Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вищевказану суму заборгованості за договором про надання фінансового кредиту та понесені витрати на сплату судового збору. 
Ухвалою Ставищенського районного суду від 12.01.2026 відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження (а. с. 76).
Представник позивача ТОВ «Свеа Фінанс» в судове засідання не з`явився, про час та розгляд справи товариство повідомлене належним чином (а. с. 83), до позовної заяви представник позивача додав клопотання, в якому справу просить розглядати у відсутність його представника (а. с. 70).
Відповідачка про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином (а. с. 85), подала до суду заяву, просить розгляд справи провести у її відсутність, зазначивши в заяві, що позовні вимоги визнає в частині тіла кредиту, в решті позовних вимог просить відмовити., посилаючись на те, що відповідно до Закону України № 2120-IXв період воєнного стану відсотки та штраф не нараховуються (а. с. 86).
Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши подані письмові докази, взявши до уваги доводи відповідачки, наведені в письмовій заяві відповідачки, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. 
Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.
08 жовтня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» укладено електронний договір № 8366212 про надання споживчого кредиту (а. с. 10 - 19). Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна» розміщених на сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Згідно умов кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає 7750 грн. (п. 1.3), строк кредиту - 360 днів (п. 1.4), періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 15 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (іменується - графік платежів), що є додатком №1 до цього договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі (п. 1.4).
Згідно п. 1.5.1. кредитного договору стандартна процентна ставка становить 1,00% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору.
Відповідно до п.1.5.2. договору знижена процентна ставка у розмірі 0,90 % в день застосовується за наступних умов. Якщо споживач до 23 жовтня 2024 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк, споживач, як учасник програми лояльності, отримує від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою.
Відповідно до п. 3.1. договору проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».
Роз`яснення щодо процентів:
- економічна сутність процентів - плата за користування кредитом;
- база для розрахунку процентів - залишок фактичної заборгованості за кредитом станом на початок кожного календарного дня протягом строку кредиту;
- порядок обчислення процентів здійснюється відповідно до наступної формули:
проценти = «база для розрахунку процентів, з урахуванням умов п.3.2 договору» помножити на «процентну ставку вказану в п.1.5, яка діє відповідний період строку кредиту, з урахуванням умов договору».
Пунктом 6.4.2 кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом споживач зобов`язаний сплатити товариству штраф у розмірі 155 грн., починаючи з 5-го дня за кожен день невиконання.
Указаний договір ОСОБА_1 було підписано електронним підписом 08 жовтня 2024 року за допомогою одноразового ідентифікатора С1897 (а. с. 19).
ТОВ «Авентус Україна» належним чином виконало свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, що підтверджується довідкою ТОВ "ФК "Контрактний дім" з яким було укладено договір про організацію переказу грошових коштів № 087/20-П від 08.07.2020; згідно вказаної довідки 08.10.2024 на картковий рахунок № НОМЕР_1 була перерахована сума 7750,00 грн. (а. с. 41). Тобто ТОВ «Авентус Україна» виконало зі своєї сторони умови Кредитного договору, відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України.
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 8366212 від 08 жовтня 2024 року, складеного первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна" у позичальника ОСОБА_1 за період з 08 жовтня 2024 року по 09 червня 2025 року наявна заборгованість перед первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна» станом на 09.06.2025 в сумі 28537,73 грн., з яких 6610,50 грн. заборгованість за тілом кредиту, 7899,73 грн. - заборгованість по відсотках (за мінуксом сплачених коштів по відсотках в сумі 906, 75 грн), 14027,50 грн. неустойка (а. с. 35 - 40).
10 червня 2025 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Свеа Фінанс» укладено договір факторингу № 01.02-12/25, згідно якого право вимоги до осіб, які були боржниками ТОВ «Авентус Україна», перейшло до ТОВ «Свеа Фінанс», в тому числі щодо боржника ОСОБА_1 (а. с. 42 - 47).
Згідно п. 3.1 згальна сума прав вимоги що відступаються відповідно до цього договору визнаються в день передачі по акту прийому-передачі Реєстру боржників. який складається та підписується в день укладання цього договору.
Згідно п. 3.3 сторони домовились що фінансування становить 2 570 865,22 грн.
По платіжній інструкції № 10088 від 10.06.2025 ТОВ «Свеа Фінанс» перерахувало ТОВ «Авентус України» 2 570 865,22 грн., призначення платежу – оплата згідно з Договором факторингу від 10 червня 2025 року № 01.02-12/25 (а. с. 52).
Згідно з витягом реєстру боржників до Договору факторингу від 10 червня 2025 року № 01.02-12/25 ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 08 жовтня 2024 року № 8366212 у загальному розмірі 28537,73 грн., з яких 6610,50 грн. заборгованість за тілом кредиту, 7899,73 грн. - заборгованість по відсотках, 14027,50 грн. неустойка (а. с. 55).
Вирішуючи спір, суд ураховує такі положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини.
За приписами ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).
За змістом ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Згідно зі ст. 652 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Ч. 1 ст. 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.
Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Стаття 514 ЦК України встановлює, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Частиною 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Згідно зі статтею 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
За приписами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідачі відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідачі відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості.
З урахуванням наведених норм чинного законодавства та встановлених у справі обставин, суд вважає, що відповідач, отримавши обумовлені у кредитних договорах суми, належним чином не виконав взяті на себе кредитні зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка підтверджується письмовими доказами.
Щодо доводів відповідачки про неправомірність нарахування заборгованості по відсотках та неустойці з посиланням на те, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-IXв період воєнного стану відсотки та штраф не нараховуються, суд зазначає наступне. 
Дійсно Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-IX від 15 березня 2022 року доповнено розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" пунктом 6-1, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті.
Водночас, вказана норма Закону діяла до 24 грудня 2023 року, оскільки Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року № 3498-IX пункт 6-1 розділу IV виключено.
Згідно з Таблицею обчислення загальної вартості кредиту станом на 09 червня 2025 року (а. с. 35 - 40) борг по процентам за користування кредитом та штраф (неустойка) нараховані за період з 08 жовтня 2024 року по 09 червня 2025 року . Отже, борг по процентам за користування кредитом та борг по штрафу позивачем нараховані вже після припинення дії пункту 6-1 розділу IV "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про споживче кредитування", на який посилається відповідачка.
З урахуванням наведеного, встановивши факт укладення вищевказаного кредитного договору від 08.10.2024, факт отримання відповідачем коштів за вказаними договорами та їх неповернення у відповідності до умов договорів у строки, визначені сторонами, та факт переходу права вимоги за цими договорами до позивача ТОВ «Свеа Фінанс», суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «Свеа Фінанс» заборгованості за кредитним договором від 08.10.2024 № 8366212 в сумі 28537,73 грн., з яких 6610,50 грн. заборгованість за тілом кредиту, 7899,73 грн. - заборгованість по відсотках, 14027,50 грн. неустойка. 
Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог Оскільки суд прийшов висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 205, 207, 512, 514, 513, 516, 1050, 1054, 1055, 1077, 1078 ЦК України ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 133, 137, 141, 223, 263-265, 282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 8366212 від 08 жовтня 2024 року в сумі 28537(двадцять вісім тисяч п`ятсот тридцять сім) гривень 73 копійки тана відшкодування витрат по сплаті судового збору 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне найменування учасників справи:
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8, код ЄДРПОУ 37616221).
Відповідачка:  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ).
Повне рішення складено 11 лютого 2026 року.

Суддя Н. М. Марущак