Справа №751/2059/26
Провадження №1-кп/751/245/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 березня 2026 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова
у складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , 
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого – адвоката ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 у режимі відеоконференції, 
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за
№ 62025100150004511 від 05 жовтня 2025 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостки Сумської області, українця, громадянина України, з середньою професійно-технічною освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, учасника бойових дій, зареєстрованого та проживаючого за адресою: 
АДРЕСА_1 , раніше не судимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, 
ВСТАНОВИВ:
02 березня 2026 року до Новозаводського районного суду міста Чернігова надійшов обвинувальний акт, затверджений прокурором Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 62025100150004511 від 05 жовтня 2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого
ч. 1 ст. 286-1 КК України.
Ухвалою судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від
04 березня 2026 року призначено підготовче судове засідання за вказаним обвинувальний актом на 09 березня 2026 року.
Протокольною ухвалою суду від 09 березня 2026 року підготовче судове засідання відкладено на 26 березня 2026 року за клопотанням обвинуваченого ОСОБА_4 
18 березня 2026 року до Новозаводського районного суду міста Чернігова надійшло клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 про затвердження угоди про примирення, укладеної
12 березня 2026 року у кримінальному провадженні № 62025100150004511 від 05 жовтня 2025 року між потерпілим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та обвинуваченим  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із вказаною угодою.
Згідно з обвинувальним актом і угодою про примирення між потерпілим та обвинуваченим 04 жовтня 2025 року приблизно 19 годині 30 хвилин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у порушення вимог п. 2.9.а) Правил дорожнього руху, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «Chevrolet Niva» з державним номерним знаком НОМЕР_2 , у якому на передньому пасажирському сидінні знаходився пасажир ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та на задньому сидінні знаходився пасажир ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , рухався по вул. Київське шосе, з боку вул. Лісковицька в напрямку мосту через річку Десна в м. Чернігові. Біля повороту до заводу «Силікат», розташованого за адресою: м. Чернігів, вул. Київське шосе, 3, ліворуч відносно напрямку руху автомобіля, діючи необережно, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, порушив вимоги пунктів 2.3.б), 12.2, 12.3, 12.9.б) Правил дорожнього руху, проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, яка склалася, порушуючи вимоги дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості – 30 км/год», рухаючись зі швидкістю 50 км/год, в темну пору доби, при виникненні перешкоди для руху, а саме укріплення блок посту у вигляді бетонних блоків та габіонів, які позначені дорожніми знаками: 4.7 «Об?ізд перешкоди з правого боку», 5.70 «Зміна схеми руху», 1.5.1 «Звуження дороги з обох боків» та мерехтливим ліхтариком червоного кольору, які водій об`єктивно спроможний виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного об`їзду перешкоди, внаслідок чого допустив наїзд передньою частиною зазначеного автомобіля на габіони та бетонні блоки.
У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітини з багатоуламковим переломом ІІ ребра праворуч та лінійним переломом II ребра ліворуч зі зміщенням уламків, що спричинені ударною дією тупих твердих предметів, які відносяться тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я на строк понад 21 добу.
Такі дії ОСОБА_4 , які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, сторона обвинувачення кваліфікувала за ч. 1 ст. 286-1 КК України.
Угода про примирення укладена 12 березня 2026 року в порядку, передбаченому статтями 468, 469 та 471 КПК України, в рамках кримінального провадження № 62025100150004511 від 05 жовтня 2025 року.
Сторонами цієї угоди є потерпілий ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та обвинувачений  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  
Угода про примирення укладена між сторонами за участю захисника обвинуваченого – адвоката ОСОБА_5 .
Угода про примирення містить: формулювання обвинувачення, правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що наведено вище за текстом мотивувальної частини вироку; істотні для кримінального провадження обставини; беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення; узгоджене покарання та згода обвинуваченого на його призначення; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України; наслідки невиконання угоди.
Так, згідно з даною угодою потерпілий та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого
 ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 286-1 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Також, сторони угоди узгодили покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 286-1 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік. Обвинувачений ОСОБА_4 надав згоду на призначення зазначеного покарання.
Угода про примирення між потерплим та обвинуваченим також містить інформацію про роз`яснення належним чином обвинуваченому
 ОСОБА_4 : - про наслідки її укладання та затвердження, передбачені
ч. 1 ст. 473 КПК України; - про наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України; - про наслідки відмови від здійснення прав, передбачених
п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України.
Угода про примирення скріплена підписами сторін (потерпілого і обвинуваченого), а також підписана захисником ОСОБА_5 . 
Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про примирення потерпілого з обвинуваченим, суд виходить з наступного.
Згідно з положеннями п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
Згідно з положеннями ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні можуть бути укладені такі види угод:  1) угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим;  2) угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається. 
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник – адвокат ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні просили затвердити угоду про примирення з потерпілим ОСОБА_6 і призначити узгоджене покарання, при цьому ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, за викладених в обвинувальному акті та угоді обставин та щиро розкаявся у вчиненому. Зазначив також, що повністю відшкодував потерпілому заподіяну шкоду. 
Потерпілий ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні також просив затвердити угоду про примирення з обвинуваченим ОСОБА_4 і призначити йому узгоджене покарання. Зазначив, що з обвинуваченим вони раніше разом проходили військову службу. Підтвердив, що обвинувачений повністю відшкодував йому заподіяну шкоду і вони примирилися. 
Прокурор у підготовчому судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим, зазначивши, що вона відповідає вимогам КПК України. Проте вважав, що застосування положень ст. 69 КК України до додаткового покарання у виді позбавленням права керувати транспортними засобами є неможливим і просив призначити ОСОБА_4 додаткове покарання в межах санкції
ч. 1 ст. 286-1 КК України. 
На виконання вимог ст. 474 КПК України судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 ознайомлений та усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосовано. Крім того, судом встановлено, що угода про примирення укладена між сторонами добровільно, тобто без застосування примусу, погроз, насильства та не є наслідком обіцянок, дій або інших обставин, ніж ті, які нею передбачені.
Суд враховує, що при визначенні того, чи можна укладати угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим щодо двооб`єктних (багатооб`єктних) злочинів суд має не тільки керуватись вимогами статей 468, 469, 474 КПК України, а й встановити, чи не суперечить зміст такої угоди інтересам суспільства та чи забезпечено баланс інтересів сторін угоди про примирення.
Угода про примирення являє собою ключовий інструмент узгодження інтересів учасників кримінально-правового конфлікту та забезпечення їх балансу. Адже сторони шляхом компромісних і взаємовигідних рішень між собою адаптують норми права про примирення щодо конкретного випадку, чим задовольняють свої інтереси, а в результаті і суспільні інтереси (постанови Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 06 грудня 2018 року в справі № 756/11661/17 та від 10 квітня 2025 року в справі
№ 756/2340/23).
Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, переконавшись, що укладення угоди сторонами є добровільним, встановивши, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого останній визнає себе винуватим, вид та розмір покарання та інші визначені в угоді заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом, цілком розуміє свої права, передбачені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, і наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості, суд, перевіривши відповідність укладеної угоди про примирення вимогам закону, приходить до висновку про те, що мало місце діяння, передбачене
ч. 1 ст. 286-1 КК України, та про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення.
Покарання сторонами угоди визначено відповідно до положень статей 50, 65, 69 КК України з урахуванням характеру та ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, даних про особу обвинуваченого та обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та повне визнання вини, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання.
Таким чином, суд вважає, що узгоджене сторонами угоди покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк
1 рік, відповідає загальним засадам його призначення, які встановлені законом України про кримінальну відповідальність. 
Доводи прокурора про неможливість застосування положень ст. 69 КК України до додаткового покарання є необґрунтованими. Враховуючи положення ч. 2 ст. 69 КК України, яким передбачено можливість взагалі не призначати додаткове покарання, що в даному випадку могло б суперечити інтересам суспільства, суд вважає обґрунтованим та достатнім у даному конкретному випадку додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 1 рік, яке було узгоджене між потерпілим та обвинуваченим. 
За таких обставин, враховуючи, що зміст угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим відповідає вимогам ст. 471 КПК України, а її умови також відповідають вимогам КПК України та КК України, суд вбачає наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення судових інженерно-транспортних експертиз підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 50, 65, 69, ч. 1 ст. 286-1 КК України, статтями 2, 100, 314, 373, 374, 394, 395, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення, укладену 12 березня 2026 року у кримінальному провадженні № 62025100150004511 від 05 жовтня 2025 року між потерпілим ОСОБА_6 , 
ІНФОРМАЦІЯ_3 , та обвинуваченим  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за участю захисника – адвоката ОСОБА_5 .
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення судових інженерно-транспортних експертиз в сумі 5 348 гривень 40 копійок (висновок експерта від 29 жовтня 2025 року № СЕ-19/125-25/13888-ІТ), 3 392 гривні 64 копійки (висновок експерта від 23 лютого 2026 року № 653-34-26), а всього в сумі 8741 гривня 04 копійки.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Чернігова від 07 жовтня 2025 року, на речовий доказ у кримінальному провадженні – автомобіль марки «Chevrolet Niva» з державним номерним знаком НОМЕР_2 , 2004 року випуску, та повернути його власнику ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд міста Чернігова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Обмеження права оскарження вироку визначено ч. 1 ст. 473 КПК України.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя          ОСОБА_1