П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/15541/25	

Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н.В.
Дата і місце ухвалення: 23 грудня 2025 року, м. Одеса
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді: Тарновецького І.І.,
суддів: Бойка А.В.,
Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2025 р. у справі №420/15541/25 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Орлан ЗТ" до Головного управління ДПС в Одеській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
У травні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Орлан ЗТ" звернулося до суду першої інстанції з позовом, в якому просило:
- визнати протиправним та скасувати Рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №12725373/14365515 від 08.04.2025р. про відмову у реєстрації податкової накладної №1 від 20.02.2025 р., поданої ТОВ “ОРЛАН ЗТ”;
- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну, подану ТОВ “ОРЛАН ЗТ”, від 20.02.2025 р. №1 датою її направлення для реєстрації.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23.12.2025 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Орлан ЗТ" задоволено.
Суд визнав протиправним та скасував рішення Головного управління ДПС в Одеській області №12725373/14365515 від 08.04.2025р. 
Зобов`язав Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 1 від 20.02.2025. 
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, не надав належної оцінки доказам, поданим відповідачем, та безпідставно надав перевагу доводам позивача.
Апелянт вказує, що позивачем не доведено реальність здійснення господарської операції, оскільки подані документи не підтверджують фактичного руху товару та не відповідають вимогам чинного законодавства щодо їх оформлення.
Зокрема, апелянт зазначає, що позивачем не надано повного переліку первинних документів, передбачених умовами договору, а саме відсутні сертифікати якості, товарно-транспортні накладні, рахунки-фактури, а також документи, що підтверджують транспортування товару та наявність відповідних матеріально-технічних ресурсів.
Крім того, апелянт наголошує, що надані документи не дають можливості встановити реальне виконання господарської операції, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту та реєстрації податкової накладної.
Апелянт також зазначає, що реєстрацію податкової накладної було зупинено у зв`язку з відповідністю господарської операції критеріям ризиковості, а також відсутністю у позивача врахованої таблиці даних платника податку, що підтверджує правомірність дій контролюючого органу.
Окрім цього, апелянт вважає, що суд першої інстанції безпідставно зобов`язав Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну, оскільки такі повноваження реалізуються контролюючим органом за результатами перевірки поданих документів.
Також апелянт зазначає, що суд першої інстанції не врахував правові позиції Верховного Суду щодо необхідності підтвердження реальності господарських операцій належними первинними документами.
З огляду на викладене апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, прийнятим з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та такими, що зводяться до переоцінки обставин справи, у зв`язку з чим просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 4.01.2025 р. між ТОВ “ОРЛАН ЗТ” - продавець, та ТОВ “ПРОФІТ-ТЕРРА” (код ЄДРПОУ 43052481), був укладений Договір поставки гороху, врожаю 2024р. власного виробництва №СО/4017/01/2025 від 24.01.2025 р.
Згідно умов Договору та виставленого ТОВ “ОРЛАН ЗТ” рахунку № 01 від 19.02.2025 р. 20.02.2025р. було отримано попередню оплату за постачальний товар у сумі 525000,00 грн., в т. ч. ПДВ 20% 87 500,00грн., що підтверджується платіжною інструкцією №ПТ000000374 від 20.02.2025р. За першою подією була складена податкова накладна №1 від 20.02.2025р.
14.03.2025р. ТОВ “ОРЛАН ЗТ” для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних направило податкову накладну №1 від 20.02.2025р., згідно якої ТОВ “ОРЛАН ЗТ” ТОВ “ПРОФІТ-ТЕРРА” - покупець, на суму 525 000,00 грн., в тому числі ПДВ за операцією з постачання гороху врожаю 2024 року українського походження
Після подання зазначеної податкової накладної для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних її реєстрацію було зупинено відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України та Порядку № 1165 у зв`язку з відповідністю операції критеріям ризиковості здійснення операцій. 
З метою підтвердження реальності здійснення господарської операції позивачем подано до контролюючого органу повідомлення про надання пояснень та копій документів, зокрема договору оренди, актів приймання-передачі, платіжних документів та інших первинних документів. 
Разом з тим, рішенням комісії Головного управління ДПС в Одеській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН №12725373/14365515 від 08.04.2025 року у реєстрації податкової накладної №1 від 20.02.2025 року було відмовлено, податкова накладна №1 від 20.02.2025р. не була зареєстрована.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням, позивач скористався процедурою адміністративного оскарження, однак рішенням за результатами розгляду скарги таке рішення залишено без змін. 
У зв`язку із зазначеним позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.
Вирішуючи спір по суті та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що контролюючим органом не дотримано вимог законодавства щодо належного обґрунтування підстав для відмови у реєстрації податкової накладної, зокрема у квитанції про зупинення її реєстрації не зазначено конкретного переліку документів, необхідних для прийняття рішення, при цьому подані позивачем документи є достатніми для підтвердження здійснення господарської операції, а формальні недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для відмови, оскільки моніторинг відповідності податкових накладних критеріям ризиковості є превентивним заходом та не повинен підміняти податкову перевірку, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про протиправність спірного рішення та необхідність його скасування із зобов`язанням відповідача зареєструвати податкову накладну. 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Згідно з пунктом 201.16 статті 201 Податкового кодексу України реєстрація податкової накладної може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1165 затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, який визначає механізм зупинення такої реєстрації, а також права та обов`язки контролюючих органів і платників податків.
Відповідно до пунктів 10, 11 Порядку № 1165 у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної обов`язково зазначаються, зокрема, критерій ризиковості та пропозиція щодо надання платником податку пояснень і копій документів, необхідних для прийняття рішення.
Разом з тим, як вірно встановлено судом першої інстанції, у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної не зазначено конкретного переліку документів, необхідних для її реєстрації, що фактично позбавляє платника податків можливості належним чином реалізувати своє право на подання відповідних пояснень та документів.
Колегія суддів звертає увагу, що вимоги контролюючого органу повинні бути чіткими, зрозумілими та конкретними, оскільки саме від їх змісту залежить можливість виконання платником податків покладеного на нього обов`язку.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.10.2018 у справі № 822/1817/18, від 21.05.2019 у справі № 0940/1240/18, від 02.07.2019 у справі № 140/2160/18, в яких зазначено, що неконкретність вимог контролюючого органу щодо надання документів виключає можливість відмови у реєстрації податкової накладної з підстав їх ненадання.
Крім того, Верховний Суд неодноразово наголошував, що процедура моніторингу відповідності податкових накладних критеріям ризиковості є превентивним заходом та не повинна підміняти собою податкові перевірки, під час яких надається оцінка реальності господарських операцій (постанова від 07.12.2022 у справі № 500/2237/20).
Отже, контролюючий орган, приймаючи рішення про відмову у реєстрації податкової накладної, повинен діяти в межах наданих повноважень та з дотриманням принципу правової визначеності, чого у даному випадку забезпечено не було.
Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано належних та достатніх документів для підтвердження здійснення господарської операції, колегія суддів вважає безпідставними.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивачем до контролюючого органу було подано повідомлення про надання пояснень та копій документів, до якого долучено, зокрема, платіжні документи щодо сплати орендної плати, інвентаризаційні відомості, оборотно -сальдові відомості, а також інші документи, що підтверджують здійснення господарської діяльності позивача.
Зазначені документи у своїй сукупності містять необхідні відомості щодо змісту господарської операції, її сторін, вартості та періоду здійснення, що дає можливість ідентифікувати відповідну операцію та підтверджує факт її здійснення.
Посилання апелянта на те, що окремі документи складені з порушенням вимог законодавства, колегія суддів оцінює критично, оскільки такі твердження є загальними, не містять конкретизації виявлених порушень та не підтверджені належними доказами.
Крім того, як вірно зазначив суд першої інстанції, такі обставини не були зазначені у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної та не стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення, що свідчить про їх формальний характер та спрямованість на обґрунтування правомірності вже прийнятого рішення.
Колегія суддів також враховує, що надані позивачем документи є первинними документами у розумінні вимог законодавства та підтверджують здійснення господарської операції, а їх оцінка з точки зору реальності таких операцій виходить за межі процедури зупинення та відмови у реєстрації податкових накладних.
Таким чином, контролюючий орган, не навівши конкретних та обґрунтованих підстав для відмови у реєстрації податкової накладної, діяв із порушенням принципів обґрунтованості та вмотивованості рішень суб`єкта владних повноважень.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, зводяться до переоцінки обставин справи та не містять обставин, які б свідчили про неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.
Підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
У зв`язку із залишенням рішення суду першої інстанції без змін підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст. ст. 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2025 року - залишити без змін.
Судові витрати в порядку статті 139 КАС України розподілу між сторонами не підлягають.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий: І.І. Тарновецький

Судді: А.В. Бойко

О.А. Шевчук