УХВАЛА

22 квітня 2026 року 
м. Київ

справа № 442/7418/25
провадження № 61-4444ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Львівського апеляційного суду від 03 березня 2026 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Пенсійний фонд України, Міністерство оборони України, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: Пенсійний фонд України, Міністерство оборони України.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06 листопада 2025 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви.

Постановою Львівського апеляційного суду від 03 березня 2026 року рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06 листопада 2025 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким заяву ОСОБА_1 задоволено.

Встановлено факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи непрацездатною у період з 01 січня 2006 року до 14 червня 2024 року, перебувала на утриманні свого онука ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який загинув 
ІНФОРМАЦІЯ_3 під час воєнних дій.

03 квітня 2026 року Міністерства оборони України, через підсистему «Електронний суд», звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Львівського апеляційного суду від 03 березня 2026 року у цій справі, у якій представник заявника, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Львівського апеляційного суду від 03 березня 2026 року та залишити в силі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06 листопада 2025 року.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів 
у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження 
(про відмову у відкритті касаційного провадження).

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Підставами касаційного оскарження постанови Львівського апеляційного суду 
від 03 березня 2026 року представник заявника зазначає пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України та вказує, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування цих норм права, викладених у постановах Верховного Суду 
від 05 листопада 2025 року у справі № 644/1574/23, від 07 липня 2021 року у справі 
№ 409/1851/19, від 22 жовтня 2020 року у справі № 210/343/19, від 22 травня 
2019 року у справі № 520/6518/17, від 27 червня 2018 року у справі № 210/2422/16 та від 11 березня 2026 року у справі № 143/446/25.

Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 
1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Керуючись статтями 390, 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду.

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у цій справі.

Витребувати з Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області матеріали справи № 442/7418/25 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Пенсійний фонд України, Міністерство оборони України, 
про встановлення факту, що має юридичне значення.

Роз`яснити учасникам справи право подати до суду касаційної інстанції
з додержанням вимог статті 395 ЦПК України відзив на касаційну скаргу
в письмовій формі протягом десяти днів з дня вручення ухвали про відкриття касаційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара