Справа № 944/3144/25
Провадження №2-а/944/17/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.04.2026 року	м.Яворів 	

Яворівський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді Колтуна Ю.М.,
з участі секретаря судового засідання Корабель С.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Яворові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа т.в.о. начальника  ІНФОРМАЦІЯ_1 майор   ОСОБА_2 , про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, 
установив :
адвокат Франків А.В., яка діє від імені позивача ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови №146 від 06.03.2025 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП та закриття провадження у справі.
В обґрунтування позову зазначила, що про наявність оскаржуваної постанови позивачу стало відомо, коли така була скерована на виконання до Яворівського ВДВС у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Відтак, державним виконавцем 10.06.2025 відкрито виконавче провадження ВП №78331072, інформація про яке надійшла позивачу у застосунку «Дія». Вважає, що строк оскарження даної постанови пропущено з поважних причин та просить суд такий поновити.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що військовозобов`язаному (молодшому лейтенанту запасу) ОСОБА_1 30.01.2025 на адресу зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання згідно з розпорядженням начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №1718 від 28.01.2025 засобами поштового зв`язку надіслано повістку №2268601-1718 від 24.01.2025 про виклик на 10 год. 00 хв. 12.02.2025р. до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження медичного огляду з метою встановлення ступеня придатності до проходження військової служби за станом здоров`я. Рекомендоване поштове відправлення з повісткою повернулось з відміткою, яка вказує на те, що адресат відсутній за даною адресою. Однак в зазначений час військовозобов`язаний ОСОБА_1 , будучи належним чином оповіщеним до ІНФОРМАЦІЯ_2 не прибув, чим порушив вимоги ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та п.п.2 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, чим вчинив порушення правил військового обліку в особливий період, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст. 210 КУпАП. Відтак, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 210 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,0 грн.
Вважає дану постанову такою, що винесена з порушенням чинного законодавства. Вказує на те, що він не отримував від відповідача ані повістки про його виклик на проходження медичного огляду, ані постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, ані будь-яких доказів його вини.
Окрім іншого, невідомо, чи було складено відповідачем протокол відносно ОСОБА_1 щодо його неявки до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Такий протокол позивач не отримував та не був повідомлений уповноваженою особо ІНФОРМАЦІЯ_2 про день та час розгляду відносно нього адміністративних матеріалів про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210 КУпАП. 
Зазначає, що безпосередньо в самій постанові №146 від 06.03.2025 зазначено, що ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку було скеровано повістку №2268601-1718 від 24.01.2025, однак саме розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №1718 на підставі якого власне і скеровану дану повістку позивачу датується 28.01.2025. Тобто дата повістки про виклик позивача на проходження ВЛК передує даті відповідного розпорядження уповноваженої особи на скерування такої повістки, що є грубим процесуальним порушенням. Відтак, з огляду на таке порушення така повістка про виклик ОСОБА_1 вважається недійсною, оскільки була складена та скерована ще до офіційного розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 
За вказаних обставин, вказана вище постанова не відповідає вимогам закону, складена, за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт неправомірних дій, а отже, не підтверджують наявність адміністративного правопорушення.
Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 23.06.2025 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу термін для усунення недоліків.
17.07.2025 до суду надійшла заява про усунення недоліків, зокрема надано докази направлення позовної заяви з додатками відповідачу та ухвалою судді від 07.08.2025 відкрито провадження у справі.
ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, від позивача надійшла заява з проханням розглянути справу без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Представник відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_2 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, про поважність причин неявки суд не повідомлено, відзиву та заяв по суті позову до суду не надходило.
Третя особа т.в.о. начальника  ІНФОРМАЦІЯ_1 майор   ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи.
Згідно ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Враховуючи, що всі учасники справи повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, суд ухвалив розглянути справу за відсутності сторін.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування розгляду справи технічними засобами не здійснювалось зважаючи на те, що в судове засідання учасники справи не з`явились.
Як передбачено ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
З`ясувавши доводи та аргументи позивача, викладені в позовній заяві, обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов таких висновків.
Згідно з положень статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до статті 289 КУпАП, 286 КАС України, скаргу (адміністративний позов) на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Як убачається із скріншотів, наявних в матеріалах справи, у застосунку «Дія» наявні повідомлення про відкриття виконавчого провадження. Зважаючи на те, що з таким позивач ознайомився 10.06.2025, слід поновити позивачу процесуальний строк на звернення до суду з адміністративним позовом.
Постановою ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 майора ОСОБА_2 від 06.03.2025 №146 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 210 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,0 грн.
В мотивувальній частині постанови зазначено, що військовозобов`язаному (молодшому лейтенанту запасу) ОСОБА_1 у 30.01.2025 на адресу зареєстрованого (задекларованого) в установленому законом порядку місця проживання згідно з розпорядженням начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №1718 від 28.01.2025 засобами поштового зв`язку надіслано повістку №2268601-1718 від 24.01.2025 про виклик на 10 год. 00 хв. 12.02.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження медичного огляду з метою встановлення ступеня придатності до проходження військової служби за станом здоров`я. Рекомендоване поштове відправлення з повісткою повернулось з відміткою, яка вказує на те, що адресат відсутній за даною адресою. Таким чином у відповідності до абз.2 п.п.2 п.41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 16.05.2024 №560, ОСОБА_1 оповіщений належним чином. 
Однак в зазначений час військовозобов`язаний ОСОБА_1 , будучи належним чином оповіщеним про дату, час та місце виклику, о 10 год. 00 хв. 12.02.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_2 не прибув, станом на поточну дату про наявність поважних причин або про причину неприбуття не повідомив, чим порушив вимоги ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та п.п.2 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, чим вчинив порушення правил військового обліку в особливий період, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст. 210 КУпАП. 
Постановою ВП № 78331072 від 10.06.2026 відкрито виконавче провадження з виконання постанови 06.03.2025 №146.
Відповідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Згідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
За приписами ст. 77 КАС України, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
Статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.
Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
За ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Таким чином, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме правопорушення (у випадку його вчинення), повинне бути належним чином зафіксоване.
Відповідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП, постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.
Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Пунктом 3 ч. 10 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" передбачено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.
Постановою від 16 травня 2024 р. № 560 Уряд затвердив Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, згідно якого належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних.
Відповідно до підпункту 2 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1487 від 30.12.2022 (Додаток 2), призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до абзацу 11 ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка). У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.
Згідно із ч. 7 ст. 1 вказаного Закону № 2232-ХІІ, виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
Порядок вручення поштових відправлень передбачений Правилами надання послуг поштового зв`язку, які затверджені Постановою КМУ № 270 від 05.03.2009.
Згідно п. 73 вказаних правил, інформація про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу надсилається адресату у вигляді текстового повідомлення за номером телефону мобільного зв`язку, зазначеним на поштовому відправленні, поштовому переказі, а в разі відсутності номера телефону мобільного зв`язку - шляхом вкладення до абонентської поштової скриньки бланка повідомлення про надходження поштового відправлення або в інший спосіб, встановлений оператором поштового зв`язку.
Відповідно до п. 82 Правил, рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою Повістка ТЦК.
Якщо ж протягом 3 робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою», яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.
У відповідності до положень ст. 235 КУпАП Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Статтею 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.
19.05.2024 набув чинності Закон № 3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким ст. 210 КУпАП було доповнено частиною 3, а саме: щодо порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.
Як передбачено ст. 159 ч. 4 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
При вирішенні справи суд керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права і свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість держави (ст. 3, 8 Конституції України, ст. 8 КАС України).
Зі змісту ч. 3 ст. 62 Конституції України вбачається, що усі сумніви щодо доведеності вини особи слід тлумачити на її користь.
У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.
Відповідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Суд зазначає, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а також відповідати принципу законності.
В даній справі судом встановлено, що позивача притягнуто до відповідальності, оскільки він не з`явився за викликом по повістці на 12.02.2025 та не повідомив поважних причин неявки.
Проте, в матеріалах справи відсутні докази направлення позивачу рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», а також відомості про те, чи був вручений вказаний рекомендований лист, чи був повернутий в зв`язку з відсутністю адресата за місцем проживання тощо. Крім того, постанова, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності не містить дати відправлення та трекінг такого відправлення, що унеможливлює його відслідковування. Таким чином, матеріали справи не містять доказів того, що позивачем була отримана повістка на 12.02.2025, що б свідчило про належне повідомлення позивача щодо дати та часу на який необхідно прибути позивачу до ТЦК та СП.
Суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності . Всупереч вказаним вимогам, представником відповідача суду не надано будь-яких доказів на спростування доводів позивача про відсутність у нього умислу на порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, що, відповідно, виключає склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.
Разом з тим Верховним Судом у постанові від 30 травня 2018 року у справі № 337/3389/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої: «постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень».
Тобто притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.
Так, відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. При цьому постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
З наведених вище вимог щодо постанови по справі про адміністративне правопорушення встановлено, що такі обов`язково повинні містити опис обставин, установлених під час розгляду справи, нормативний акт, що передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення.
Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.
Дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.
Така правова позиція узгоджується з позиціями, що викладені у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17, від 30.05.2018 у справі № 337/3389/16, від 17.07.2019 у справі № 295/3099/17 та від 05.03.2020 у справі № 607/7987/17.
Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом, рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, поміж іншого, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справ та посилання на норму закону, який передбачає відповідальність за вказане адміністративне правопорушення. Така позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21 грудня 2018 у справі № 263/15738/16-а.
Недотримання відповідачем приписів законодавства України про адміністративні правопорушення тягне недоведеність з боку суб`єкта владних повноважень правомірності оскаржуваної у цій справі постанови та є підставою для її скасування.
Зокрема з матеріалів справи убачається, що не погоджуючись з оскаржуваною постановою та уважаючи, що її складено з процесуальними порушеннями, а саме, що позивача не було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, він звернувся за захистом своїх порушених прав до суду.
Верховний Суд у постановах від 31.03.2021 року у справі №676/752/17, від 21.03.2019 року у справі №489/1004/17, від 30.01.2020 року у справі №308/12552/16-а та у справі №482/9/17, від 06.02.2020 року у справі №205/7145/16-а зробив наступні висновки: «Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.
Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.
Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.»
Судом встановлено, що матеріали справи не містять будь-яких доказів сповіщення позивача про час та місце розгляду справи саме про адміністративне правопорушення. При цьому, одним з доводів в обґрунтування позовної вимоги про скасування постанови за справою про адміністративне правопорушення позивач зазначав, що розгляд справи проведено у його відсутність.
Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується достатніми доказами, відповідачем в ході розгляду справи не надано жодних доказів правомірності винесення постанови відносно позивача, відтак суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про скасування постанови та достатність підстав для їх задоволення із закриттям справи про адміністративне правопорушення.
Документально підтверджені витрати позивача зі сплати судового збору підлягають розподілу за правилами ч. 1ст. 139 КАС України, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
На підставі п. 1 ч. 1ст. 7 Закону України «Про судовий збір» позивачу підлягає поверненню з державного бюджету надмірно сплачений судовий збір у розмірі 605,60 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 77, 205, 241-246, 286, 268-271 КАС України, Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», Конституцією України, суд,
вирішив :
позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа т.в.о. начальника  ІНФОРМАЦІЯ_1 майор   ОСОБА_2 , про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення- задовольнити повністю.
Скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 №146 від 06 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ  НОМЕР_1 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого: АДРЕСА_2 ; проживаючого: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 605,60 гривень.
Повернути ОСОБА_1 надмірно сплачений до бюджету судовий збір в розмірі 605,60 гривень.
Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя      Юрій КОЛТУН