Справа № 752/28748/25 
Провадження №: 1-кп/752/1551/26 
В И Р О К 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2026 м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №12025105010001022 від 07.11.2025 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Черкаської області, м. Тальне, Українця, громадянин України, освіта середня, працевлаштований на ПрАТ «Рамзай» працівником на складі, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
- 03.11.2025 Деснянським районним судом міста Києва за ч. 1 ст. 309 КК України на 1 (один) рік обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування призначеного йому покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку 1 (один) рік,
який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурор - ОСОБА_4 ,
обвинувачений - ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
У невстановлені досудовим розслідуванням час, місці та спосіб, але не пізніше 07.11.2025 у ОСОБА_3 виник кримінально-протиправний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини, без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею.
Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини, ОСОБА_3 , 07.11.2025, перебуваючи за адресою: місто Київ, проспект Науки, 1/2, помістив до лівої кишені штанів, в які на той час був одягнений, прозорий полімерний пакет з пазовим замком в середині з кристалічною речовиною, тим самим, незаконно придбав та почав зберігати при собі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, для власного вживання, без мети збуту.
В подальшому, ОСОБА_3 , 07.11.2025 приблизно об 11 год. 15 хв., за адресою: місто Київ, проспект Науки, 1/2, був зупинений працівником поліції, де в ході обшуку затриманої особи, у останнього, з лівої кишені штанів, було вилучено полімерний пакет з пазовим замком в середині з кристалічною речовиною, а саме особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - PVP, яку ОСОБА_3 , за вищевикладених обставин незаконно придбав та зберігав при собі для власного вживання, без мети збуту.
Згідно висновку надані на дослідження кристалоподібні речовини білого кольору містять у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP.
Загальна маса PVP в речовинах складає 0, 289 г.
PVP, згідно зі Списком № 2 «Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено» Таблиці І «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року № 770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.
Відповідно до Таблиці 2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01 серпня 2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», до 0,15 г PVP вважається невеликим розміром, від 1,5 г до 15,0 г - великим розміром, а від 15,0 г і більше - особливо великим розміром.
Таким чином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у незаконному придбанні та зберіганні особливо небезпечної психотропної речовини, без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті, вказавши на час, місце, спосіб і мету їх вчинення та показав, що замовив наркотичний засіб на сайті та придбавши його, залишив у себе для особистого вживання. Щиро розкаюється, просить суворо не карати.
Показання обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності їх позиції.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів по даному кримінальному провадженню, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним у зв`язку із відсутністю сумнівів щодо правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.
Таким чином, допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд вважає доведеним у судовому засіданні вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 309 КК України, а саме як незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини, без мети збуту, вчиненому протягом року після засудження за цією статтею.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинення кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.
Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття.
Відповідно ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.
Також при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, які згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином; ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості та розкаянні; обставину, яка пом`якшує його покарання, та відсутність обставин, які обтяжують його покарання; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він неодружений, офіційно працевлаштований, за даними наявної документації на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, також за даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, що свідчить про його осудність, раніше судимий.
За сукупності вище наведених обставин, враховуючи особу обвинуваченого, а також принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у межах, установлених у санкції ч. 2 ст. 309 КК України, а саме у виді позбавлення волі.
Водночас, згідно з приписами ч. 3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими у статтях 71, 72 цього Кодексу.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Положення вказаної норми є імперативними приписами, обов`язковими для застосування.
Як неодноразово вказував Верховний Суд, у випадку вчинення злочину протягом іспитового строку, покарання, від якого особа була звільнена з випробуванням, вважається невідбутою частиною покарання та стає реальним, яке має приєднуватися до покарання за новим вироком. Таким чином, законодавець звільнення від покарання з випробуванням не вважає невід`ємною частиною покарання, призначеного попереднім вироком, а лише способом виконання такого покарання, який змінюється на реальне відбування покарання у випадку вчинення нового злочину під час іспитового строку. Приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за попереднім вироком, є обов`язком суду, який призначає покарання за сукупністю вироків. У разі ж вчинення нового злочину у період іспитового строку при звільненні від відбування покарання з випробуванням невідбутою частиною покарання є раніше призначене покарання в його повному обсязі, за винятком строку попереднього ув`язнення (постанови Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 17.08.2021 у справі № 185/10985/19, від 14.09.2021 у справі № 127/25037/17, від 12.10.2022 у справі № 557/970/21).
Згідно з положеннями підпункту б) п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення, зокрема одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.
Вироком Деснянського районного суду міста Києва від 03.11.2025 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України призначено ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік, на підставі ст. 75, 76 КК України, звільнений від відбування призначеного йому покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку 1 (один) рік. 
Відповідно до підпункту б) п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України 1 (один) рік обмеження волі становить 6 (шість) місяців позбавлення волі
Отже, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі з урахуванням вимог ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до призначеного за цим вироком покарання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_3 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
Запобіжний захід не обирався.
Також суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 судові витрати за проведення експертизи, що підтверджується розрахунком її вартості.
Питання про речові докази по справі вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Цивільний позов по справі не заявлявся.
На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 124 ч. 3 ст. 349, ст. 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.
Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного за цим вироком покарання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Деснянського районного суду міста Києва від 03.11.2025 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, яким призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Речові докази: 
-диск з маркуванням «Axent» DVD-R 4.7 GB зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом всього строку зберігання;
-психотропна речовина, обіг якої заборонено - PVP, загальною масою 0,289 г., яка переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів Голосіївського УП ГУНП у місті Києві, -знищити.
На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, стягнути з ОСОБА_3 на відшкодування судових витрат за проведення експертизи, залученими стороною обвинувачення експертами спеціалізованої державної установи, 3 565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) грн 60 коп.
Запобіжний захід відсутній.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Голосіївський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1