Справа №574/672/24 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Гук Т. Р.	
Номер провадження 33/816/304/26 	Суддя-доповідач Філонова Ю. О. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю захисника Шевченка Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Шевченка Д.С. на постанову судді Буринського районного суду Сумської області від 16.05.2025, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий по АДРЕСА_1 

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього з врахуванням ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн, - 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Буринського районного суду Сумської області від 16.05.2025 водій ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього з врахуванням ч. 2 ст. 36 КУпАП було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік за те, що він 29.07.2024 о 00:54 год. в м. Буринь по вул. Привокзальна керував автомобілем «Volkswagen T4», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР. 
Крім того, 06.01.2025 о 23:48 год. ОСОБА_1 в м. Буринь по вул. Пилипа Орлика керував автомобілем «ВАЗ 2109», д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР. 
Не погодившись з вказаним судовим рішенням, захисник Шевченко Д.С. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, а провадження закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт вказував, що суддею допущено спрощений підхід до розгляду справи, оскільки ним не було встановлено фактичні обставини правопорушення, а перелічено те, що зазначено в протоколі. 
Також суддею були проігноровані клопотання захисника про закриття даного провадження.
На думку апелянта, оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем, то його огляд на стан алкогольного сп`яніння повинен проводитись на підставі ст. 266-1 КУпАП, але цього зроблено не було, у зв`язку з чим докази, додані до протоколу, є недопустимими.
Захисник Шевченко Д.С. зазначає й про те, що наявним у матеріалах відеозаписом не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а в протоколі взагалі відсутні будь-які посилання на технічний пристрій відеофіксації, що вказує на відсутність складу адміністративного правопорушення.
Що стосується інших письмових матеріалів, то адвокат вказує, що у фабулі протоколу не вказано яким саме тестом встановлено стан сп`яніння ОСОБА_1 та його згода з проведеним оглядом.
Протокол, складений відносно ОСОБА_1 , не є спеціальним бланком, не відповідає вимогам Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції та складений не уповноваженою особою.
До того ж, під час складення адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 останньому не було роз”яснено його прав та обов”язків.
Також адвокат вказує на порушення вимог щодо використання приладу Драгер, так як перед повторним продуттям не здійснювався відбір проби навколишнього середовища, звукового сигналу не було, прилад не був готовий, мундштук не змінювався, а термін дії сертифікату сплив ще 07.06.2023.
Зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 його захисник вважає незаконною, оскільки причини зупинки водієві не повідомлялись, як і не повідомлялись виявлені у останнього ознаки алкогольного сп`яніння.
Процедура проведення огляду на стан сп`яніння є незаконною ще й з тих підстав, що огляд проводився під час повітряної тривоги в небезпечному місці.
Поліцейськими під час огляду ОСОБА_1 не складався акт огляду і відповідно жодний примірник цього документа вказаній особі не вручався, не вручався і примірник протоколу, а також водія не було відсторонено від керування автомобілем.
У призначене судове засідання особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, однак присутній в судовому засіданні захисник Шевченко Д.С. не заперечував щодо здійснення апеляційного розгляду за відсутності його підзахисного.
А тому, доповівши зміст оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги та клопотання про зупинення провадження у справ, заслухавши захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Шевченка Д.С., який свої вимоги підтримав та просив їх задовольнити, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Апеляційний суд вважає, що розглядаючи дану справу, суддя суду першої інстанції вищезазначені вимоги дотримав у повному обсязі та дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складів адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.
Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи, оскільки підтверджується наступними доказами:
- протоколами про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 105261 від 29.07.2024 та серії ЕПР1 № 214493 від 07.01.2025, які за змістом відповідають вимогам статті 256 КУпАП і сумнівів не викликають, містять всі обставини, які складають об`єктивну сторону складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП;
- роздруківкою з приладу "Drager alcotest 6820" від 29.07.2024, згідно з якою ОСОБА_1 на час огляду перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат огляду 1,15 проміле;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів за допомогою Drager Аlcotest 6820, результат огляду на стан сп`яніння позитивний та становить 1.15 проміле, з яким ОСОБА_1 погодився, власноруч поставивши свій підпис у відповідній графі акту;
- відеозаписами, які містяться на долучених до матеріалів справи DVD-R дисках, з яких вбачається, що ОСОБА_1 29.07.2024 року о 00 год. 54 хв. керував автомобілем, був зупинений працівниками поліції, які запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», або в медичному закладі. За згодою ОСОБА_1 поліцейськими було проведено його огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу "Драгер", який показав результат 1,15 проміле, що підтверджує перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння. При цьому вказаний результат огляду ОСОБА_1 не спростовував та повідомляв, що вживав алкогольні напої, їхати до лікарні відмовився.
Також відеозаписами від 06.01.2025, з яких вбачається, що року 06.01.2025 о 23 год. 48 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2109 та був зупинений працівниками поліції, на вимогу яких пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, на що йому було роз`яснено поліцейськими, що в такому випадку відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, який буде передано на розгляд до суду. 
Дослідивши вказані матеріали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, у поза розумний сумнів.
Доводи апелянта про те, що суд допустив спрощений підхід при розгляді справи повністю спростовуються змістом постанови судді, в якій належним чином проаналізовані наявні в справі докази.
Доводи апелянта про те, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом спростовуються відеозаписами, з яких чітко вбачається, що у двох випадках після зупинки транспортного засобу, ОСОБА_1 виходить з водійського сидіння.
Доводи апелянта про те, що в постанові не зазначено технічний засіб, на який здійснювався відеозапис, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки ні ст. 256 КУпАП, яка регулює зміст протоколу про адміністративне правопорушення, ні положення Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07.11.2015 № 1395 не вимагають зазначення засобу відеофіксації у протоколі про адміністративне правопорушення.
Крім того, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню, та інших обставин, які мають значення для справи, у тому числі достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Оскільки відеозаписом, що міститься у матеріалах справи, та який був досліджений судом першої інстанції, підтверджені обставини, які підлягають доказуванню, він не може бути визнаний неналежним доказом.
Відеозапис не є недопустимим доказом, як вважає апелянт, адже запис здійснений на підставі п. 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» з метою фіксування правопорушення, та виходячи із положень ст. 251 КУпАП, є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення.
Щодо доводів апеляційної скарги стосовно правомірності зупинки транспортного засобу, то апеляційний суд звертає увагу на те, що питання поважності чи неповажності причин зупинки транспортного засобу не є предметом судового розгляду в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, а правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.
Крім того, диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та не залежить від законності зупинки чи перевірки документів водія працівниками поліції.
Отже, обставини законності зупинки автомобіля ОСОБА_1 працівниками поліції жодним чином не впливають на доведеність факту наявності в діях останнього складів адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Щодо доводів апелянта про те, що огляд ОСОБА_1 , як військовослужбовця, на стан алкогольного сп`яніння мав проводитись на підставі ст. 266-1 КУпАП, апеляційний суд зазначає наступне.
За змістом ст. 266-1 КУпАП огляд на стан сп`яніння проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром, лише щодо військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин.
Відповідно до ст. 266-1 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Як було встановлено, у даному випадку військовослужбовець ОСОБА_1 був виявлений 29.07.2024 та 06.01.2025 з ознаками алкогольного сп`яніння, тобто поза межами території будь-якої військової частини.
У ч. 2 ст. 266 КУпАП зазначено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Даний порядок визначає процедуру огляду водіїв, в той же час положення ст. 266-1 КУпАП передбачають порядок огляду військовослужбовців. При цьому статус водія є спеціальною нормою для військовослужбовців і тому, при проведенні огляду військовослужбовця водія, таку процедуру проводить поліція, у випадку проведення огляду військовослужбовця пішохода такий огляд проводить військова служба правопорядку. Таким чином, під час процедури огляду на стан сп`яніння водія представника військової служби правопорядку не повинні запрошувати.
Суд зазначає, що об`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Чинним законодавством не передбачено виключень для військовослужбовців щодо їх обов`язку проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідно до п. 2.5 ПДР України, і вони, як і всі особи, що керують транспортними засобами на території України зобов`язані дотримуватися ПДР.
Таким чином, в обох випадках співробітниками поліції була дотримана процедура огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , передбачена ст. 266 КУпАП, а також вірно кваліфіковані його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Твердження апелянта про те, що поліцейськими було порушено ст. 256 КУпАП, а саме не було належним чином роз`яснено ОСОБА_1 його права на захист не є слушним, оскільки вказане право виникає у особи не в момент зупинення водія, а з моменту складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення та роз`яснення прав, оскільки в справі про притягнення до адміністративної відповідальності рішення приймає суд, а не працівники поліції. Окрім цього, працівниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення було роз`яснено права передбачені ст. 268 КУпАП, зокрема право особи користуватися юридичною допомогою адвоката. Дане право було реалізоване ОСОБА_1 , про що свідчить залучення адвоката, який представляє його інтереси в суді. Тому в даному випадку право ОСОБА_1 на захист не порушено.
Доводи апеляційної скарги про те, що бланк протоколу не відповідає серії зразку такого протоколу, який міститься у Додатку 1 до Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженого наказом МВС України № 1376 від 06 листопада 2015 року, не заслуговують на увагу, оскільки порядок та процедура оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах внутрішніх справ України передбачені Інструкцією №1376 та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року.
Так, в розділі 2 Інструкції № 1395 від 07 листопада 2015 року зазначено, що за наявності технічної можливості протокол про адміністративне правопорушення складається в електронній формі з автоматичним присвоєнням йому відповідної серії та номера, який роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв.
Наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 137331 відповідає бланку протоколу, зазначеному в пункті 3 Розділу ІІ Інструкції № 1395.
Доводи апеляційної скарги про те, що складання протоколу відбувалось під час повітряної тривоги, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, оскільки з долучених до матеріалів справи доказів вбачається, що під час оголошення повітряної тривоги ОСОБА_1 не повідомляв про його бажання пройти до укриття та не висловлював будь-яких зауважень щодо неправомірності дій працівників поліції при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення.
Не бере до уваги апеляційний суд і доводи апеляційної скарги захисника про те, що працівниками поліції не складався акт огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, оскільки вони спростовуються матеріалами справи. Так, на а.с. 4 міститься вказаний акт огляду, власноруч підписаний особою, що притягається до адміністративної відповідальності та в ньому вказаний позитивний результат проведеного огляду (1,15 проміле).
Що ж стосується події правопорушення 06.01.2025, то апеляційний суд зазначає наступне.
З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
З аналізу норм вказаної Інструкції убачається, що скерування особи до медичного закладу з метою проведення огляду на стан сп`яніння оформляється поліцейським направленням за встановленою формою. При цьому Інструкцією не передбачено, що таке направлення виписується та вручається особі, яка відмовляється від огляду на стан сп`яніння на місці зупинки т/з, тому доводи апеляційної скарги захисника про ненадання поліцейськими ОСОБА_1 письмового направлення на огляд на увагу не заслуговують і задоволенню не підлягають, оскільки таке направлення надається поліцейським: 1) працівнику закладу охорони здоров`я, який безпосередньо проводить медичний огляд водія чи особи, яка керує т/з; 2) коли водій чи особа, яка керує т/з, бажає пройти відповідний огляд у закладі охорони здоров`я. Тобто, коли водій чи особа, яка керує т/з, відмовляється від проходження огляду на стан сп`янінням, то відповідне направлення не видається.
З урахуванням наведеного, суд дійшов правильного висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складів адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, встановлених судом першої інстанції і доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Таким чином, немає підстав для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складів адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що просить апелянт.
У рішенні по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства (O'Halloran and Francis v. The United Kingdom ) no. 15809/02 і 25624/02ECHR від 29 червня 2007 року, постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Також апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення клопотання захисника в частині призначення покарання з урахуванням принципу індивідуалізації, оскільки накладення стягнення в справах про адміністративні правопорушення по аналогії з кримінальним кодексом, зокрема ст. 69 КК України – не передбачено.
З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, а отже підстави для її зміни чи скасування відсутні.
Керуючись ст. 294, 295 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Буринського районного суду Сумської області від 16.05.2025 водій ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього з врахуванням ч. 2 ст. 36 КУпАП було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Шевченка Д.С. на цю постанову без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Філонова Ю. О.