Справа № 755/536/25
Провадження №: 3-в/755/11/26
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"02" березня 2026 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Левко Віра Богданівна, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві подання начальника відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП ДПП у м. Києві Парамонова О. про вирішення питання щодо звільнення від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із проходженням військової служби відносно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 
встановила:
постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 03 березня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту на строк 5 (п`ять) діб та стягнуто судовий збір. 
09 лютого 2026 року начальник відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП ДПП у м. Києві Парамонов О. звернувся до суду з поданням про вирішення питання щодо звільнення від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із проходженням військової служби щодо ОСОБА_1 . 
Представник з відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП ДПП у м. Києві у судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.
Суддя, дослідивши матеріали додані до подання, дійшла такого висновку.
Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 03 березня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту на строк 5 (п`ять) діб та стягнуто судовий збір. 
Зазначена постанова набрала законної сили 13.03.2025.
Під час виконання рішення суду встановлено, що адмінарештований ОСОБА_1 23.05.2025 був мобілізований та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Збройних Сил України.
Відповідно ч. 1 ст. 15 КУпАП встановлено, що військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також особи рядового і начальницького складів Державної кримінально-виконавчої служби України, служби цивільного захисту і Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, поліцейські несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. За порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, санітарних норм, правил полювання, рибальства та охорони рибних запасів, митних правил, вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушення тиші в громадських місцях, неправомірне використання державного майна, незаконне зберігання спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, невжиття заходів щодо окремої ухвали суду, ухилення від виконання законних вимог прокурора, порушення законодавства про державну таємницю, порушення порядку обліку, зберігання і використання документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, ці особи несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах. До зазначених осіб не може бути застосовано громадські роботи, виправні роботи і адміністративний арешт. У зв`язку із цим просить вирішити питання звільнення особи від відбування адміністративного стягнення.
Згідно ст. 304 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.
За приписами ст. 298 КУпАП, постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, посадовими особами та громадянами.
Виконання постанови про накладення адміністративного стягнення є завершальною стадією провадження у справах про адміністративні правопорушення, зміст якої полягає в практичній реалізації обмежень особистого, морального і матеріального характеру, передбачених призначеним правопорушнику стягненням.
З матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_1 23.05.2025 був призваний по мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлений для проходження служби до військової частини НОМЕР_1 , що свідчить про те, що на момент винесення постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 03 березня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту на строк 5 (п`ять) діб, у нього було статусу військовослужбовця, відповідно і у судді були відсутні відомості щодо проходження ним військової служби.
Відповідно до ст. 327 осіб, підданих адміністративному арешту, тримають під вартою в місцях, що їх визначають органи Національної поліції. При виконанні постанови про застосування адміністративного арешту арештовані піддаються особистому оглядові.
Відповідно до ст. 327-1 КУпАП військовослужбовців, а також військовозобов`язаних чи резервістів під час проходження зборів, підданих арешту, утримують на гауптвахтах Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.
У разі відсутності гауптвахти в органі управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, в зоні діяльності якого дислокується військова частина (установа), військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, піддані арешту на термін до трьох діб, в особливий період можуть за рішенням суду утримуватися в кімнатах тимчасово затриманих Військової служби правопорядку у Збройних Силах України з обов`язковим зазначенням про це у рішенні про застосування арешту з утриманням на гауптвахті.
Порядок та умови утримання військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, заарештованих в адміністративному порядку, визначаються Міністерством оборони України.
Як випливає із змісту ст. 15 КУпАП, до військовослужбовців не може бути застосовано громадські роботи, виправні роботи, адміністративний арешт.
Згідно з положеннями ст. 24 КУпАП адміністративний арешт та арешт з утриманням на гауптвахті є різними видами стягнення.
Зокрема, арешт з утриманням на гауптвахті встановлюється і застосовується лише у виключних випадках за окремі види військових адміністративних правопорушень на строк до п`ятнадцяти діб (стаття 32-1 КУпАП).
Зазначене унеможливлює заміну накладеного судом на особу стягнення у виді адміністративного арешту на арешт з утриманням на гауптвахті.
Однак, як зазначалося вище, відповідно до ст. 304 КУпАП, питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.
Проте перелік питань, пов`язаних із виконанням постанов, викладений в главі 25 КУпАП, зокрема відстрочка, припинення, давність виконання постанови про накладення адміністративного стягнення, серед них питання щодо заміни адміністративного арешту іншим адміністративним стягненням, не передбачено.
За таких обставин, суддею може бути застосовано аналогію права, а саме ст. 537 КПК України, оскільки КУпАП не врегульоване питання щодо заміни адміністративного арешту іншим.
Так, відповідно до п.п. 10, 14 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання:) про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53, частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 КК України; інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.
Відповідно до положень ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
За приписами ст. 305 КУпАП, контроль за правильним і своєчасним виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення здійснюється органом (посадовою особою), який виніс постанову, та іншими органами державної влади в порядку, встановленому законом.
Однією із важливих складових принципу правової визначеності та основною конституційною засадою судочинства, серед іншого, є обов`язковість судового рішення (ст. 129 Конституції України).
У рішенні Конституційного Суду України від № 15-рп/2004 від 02.11.2004 зазначено, що відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті, перед усім, ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.
Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи. Справедливість одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.
При цьому, при розгляді даного подання суддя позбавлена можливості застосувати відповідну аналогію закону та замінити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на більш м`яке у виді штрафу, в межах санкції ст. 173 КУпАП, оскільки, начальник відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП ДПП у м. Києві Парамонов О. з відповідним поданням не звернувся, а звернувся із поданням про звільнення від адміністративного стягнення.
Тому суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні вищевказаного подання. 
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 173, 298, 321-4 КУпАП, суддя
постановила:
у задоволенні подання начальника відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП ДПП у м. Києві Парамонова О. про вирішення питання щодо звільнення від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із проходженням військової служби відносно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.
Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя:          Віра Левко