Справа № 297/4732/24

П О С Т А Н О В А
Іменем України

03 квітня 2026 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі судді Фазикош Г. В. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Берегівського районного суду від 09 грудня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Берегівського районного суду від 09 грудня 2024 року гр. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6800 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 гривень судового збору.

Відповідно до постанови, 12 жовтня 2024 року близько 15:45 год. прикордонним нарядом «Контрольний пост» відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) на відстані 200 метрів до населеного пункту Велика Бийгань на відстані 2500 метрів до державного кордону на напрямку 214 прикордонного знаку (територія Великобийганської територіальної громади Берегівського району Закарпатської області), було виявлено та затримано громадянина України ОСОБА_1 , який намагався незаконно перетнути державний кордон України з Угорщиною поза пунктом пропуску через державний кордон України. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ст. ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій вказує, що оскаржуване рішення не ґрунтується на вимогах законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи у їх сукупності. В обґрунтування доводів ОСОБА_1 вказує, що працює вчителем трудового навчання та технологій спеціалізованої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №305 з 01.09.2021 року і він їхав у тур де був супроводжуючим групи дітей. На околиці н. п. Велика Бийгань автобус було зупинено прикордонним нарядом. Під час перевірки, один із інспекторів викликав додатковий наряд і апелянта було доставлено до ТЦК СП, де ознайомившись з документами ОСОБА_1 його зразу відпустили. Крім того, після складання постанови складено ще одну постанову, оскільки як пояснили ОСОБА_1 у першій наявні помилки. Разом з цим, ОСОБА_1 вказує, що він не отримував повістки щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення. У застосунку «Дія» відомості про справу також відсутні. Просить поновити строк на апеляційне провадження та скасувати постанову. На підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закрити провадження, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
На розгляд апеляційної скарги в апеляційний суд ОСОБА_1 не з`явився. Однак, 31.03.2026 року останній подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Вказав, що апеляційну скаргу підтримує в повному обсязі. За цих обставин, апеляційний суд ухвалив за можливе проводити розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності ОСОБА_1 .
Дослідивши зібрані у справі матеріали, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.
Частиною 2 статті 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів із дня винесення постанови. 

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений у випадку, якщо він пропущений через поважні причини. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

В даному випадку справа розглянута без участі апелянта, який не був повідомлений про час та місце її розгляду. Копія постанови отримана ОСОБА_1 30.12.2024 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення та трекінг поштового відправлення. Апеляційна скарга подана 09.01.2025 року, тобто у межах встановлених законом 10-ти денного строку. За цих обставин заява про поновлення строку є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
У відповідності зі ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Таких вимог суддя місцевого суду дотримався не в повній мірі при розгляді даної справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно положень ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону «Про міжнародні договори» та ст. 17 Закону «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження в справах здійснюється на основі суворого додержання законності; застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ч. 1-3 ст. 7 КУпАП).
Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП настає за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.
Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважає, що наявні у справі докази не є достатніми та належними для беззаперечного підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за стандартом доказування «поза розумним сумнівом».
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.
Постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що 12 жовтня 2024 року близько 15:45 год. прикордонним нарядом «Контрольний пост» відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) на відстані 200 метрів до населеного пункту Велика Бийгань на відстані 2500 метрів до державного кордону на напрямку 214 прикордонного знаку (територія Великобийганської територіальної громади Берегівського району Закарпатської області), було виявлено та затримано громадянина України ОСОБА_1 , який намагався незаконно перетнути державний кордон України з Угорщиною поза пунктом пропуску через державний кордон України.
Вважаючи винуватість ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП доведеною, суд першої інстанції взяв до уваги: протокол про адміністративне правопорушення №137811 від 12.10.2024 року, протокол про адміністративне затримання від 12.10.2024 року, копію паспорта громадянина України ОСОБА_1 ..
Апеляційний суд констатує, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може бути достатнім доказом для висновку про винуватість особи, якщо не підтверджений іншими доказами, а протокол про адміністративне затримання є лише документом, що фіксує процесуальну дію.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №137811 від 12.10.2024 слідує, що ОСОБА_1 виявлений та затриманий на відстані 200 метрів до населеного пункту Велика Бийгань на відстані 2500 метрів до державного кордону на напрямку 214 прикордонного знаку (територія Великобийганської територіальної громади Берегівського району Закарпатської області).
Суд апеляційної інстанції зазначає, що матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували місце розташування відділу прикордонної служби, маршрут руху особи, лінію державного кордону, а також фото- або відеофіксацію факту вчинення правопорушення чи інші беззаперечні докази, які б свідчили про наявність умислу та причетності ОСОБА_1 до інкримінованого йому правопорушення, а саме - незаконного перетину державного кордону.
Разом з цим, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не врахував, що із змісту протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи не слідує, у чому саме полягали дії ОСОБА_1 , які можуть бути кваліфіковані як спроба незаконного перетину державного кордону. Також відсутні відомості про те, що місце затримання особи є забороненим для перебування осіб поблизу лінії державного кордону.
Наявні в адміністративній справі документи не містять відомостей, що підтверджують належне встановлення як об`єктивної, так і суб`єктивної сторін складу адміністративного правопорушення у протоколі та постанові місцевого суду.
Крім того ОСОБА_1 надано документи, зокрема: характеристику діяльності вчителя (а. с. 27); копію довідки №493 від 26.12.2024; копію довідки №437 від 08.01.2024; тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 ; постанови про накладення адміністративного стягнення №105884від 12.10.2023 та №106300 від 12.10.2023; копію плану Релакс-туру «Термальне Закарпаття + аквапарк Косино» (а.с. 33-34); підтвердження бронювання (ваучер) №0008750; копію листа до начальника ВПУЦОП ПЗЗ з доданим списком групи (а. с. 36 – 38); пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (а. с. 38-40); довідку №235 від 23.05.2025 (а. с. 52); довідку №7501 від 10.06.2025.
З вказаних доказів слідує, що вони повністю підтверджують обґрунтованість доводів апелянта. Підстав сумніватися у них, апеляційним судом не встановлено.
За таких обставин, сам по собі факт перебування громадянина України, який мав при собі дійсний паспорт, на відстані 2500 метрів від державного кордону не може свідчити про його умисел або намір на вчинення незаконного перетину кордону, а відтак не є достатньою підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
На підставі викладеного, слідує, що орган, який склав протокол, не надав жодних беззаперечних та достатніх доказів, які б підтверджували вчинення ОСОБА_1 дій, передбачених частиною 1 статті 204-1 КУпАП, і яких було б достатньо для визнання його винним у вчиненні правопорушення, зазначеного у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення.
Відтак, висновки суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 204-1 КУпАП за обставин, наведених у постанові, не відповідають фактичним обставинам справи, є неналежним чином умотивованими та не ґрунтуються на нормах закону.
Жоден із доказів, перелічених у постанові судді, не підтверджує факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 204-1 КУпАП, а саме: перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.
Відповідно до вимог діючого законодавства про адміністративні правопорушення, а саме ст. 9, 245 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.
Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Дослідивши наявні матеріали справи, апеляційний суд прийшов до висновку, що належних доказів того, що ОСОБА_1 здійснив спробу незаконного перетину кордону, посадовими особами ДПСУ не було надано і у матеріалах справи не містяться.
Враховуючи ці обставини, апеляційний суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання його винним у порушенні правил перетину державного кордону України в судовому засіданні встановлено не було. При цьому всі можливості для усунення сумнівів вичерпані, а сукупність зібраних та проаналізованих у справі доказів не дозволяє дійти висновку про законність, обґрунтованість та умотивованість судового рішення з наведених вище підстав, у зв`язку з чим постанова судді суду першої інстанції підлягає скасуванню.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову судді Берегівського районного суду від 09 грудня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, - скасувати.
Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя:       Фазикош Г. В.