ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2204/26 Справа № 204/9068/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Самсонова В. В. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова  М. Ю.	

Категорія 81 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2026 року м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Петешенкової М.Ю.,
суддів - Городничої В.С., Макарова М.О.,
при секретарі - Карпенко М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу
за апеляційною скаргою Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)
на ухвалу Чечелівського районного суду міста Дніпра від 29 вересня 2025 року у складі судді Самсонової В.В.
у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , державний виконавець Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Савостіна Олена Валентинівна на дії державного виконавця, - 

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Савостіної О.В.
Скарга мотивована тим, що рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська у справі № 204/2952/17 від 14 грудня 2023 року з нього на користь ОСОБА_2 стягнуто в рахунок відшкодування моральної шкоди 200000,00 грн. 
Постановою Головного державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Савостіною О.В. від 28 квітня 2025 року накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/ або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать йому, як боржнику. 
Зазначає, що 29 липня 2025 року він відкрив спеціальний рахунок у АТ КБ «ПриватБанк» (IBAN: НОМЕР_1 , картка НОМЕР_2 ) для зарахування коштів державної допомоги за програмою «єВідновлення», цей рахунок підтверджено довідкою банку від 29 липня 2025 року № RS92SA3HSOU9SG90, де прямо зазначено його призначення - поповнення рахунку для виплат за програмою «єВідновлення». 
29 липня 2025 року він звернувся із письмовою заявою до Головного державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Савостіної О.В., додавши банківську довідку щодо відкриття спеціального рахунку у АТ КБ «ПриватБанк» (IBAN: НОМЕР_1 , картка НОМЕР_2 ) для зарахування коштів державної допомоги за програмою «єВідновлення», та просив зняти арешт зі спецрахунку, однак державним виконавцем було відмовлено у знятті арешту.
Враховуючи викладене, вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав та просити визнати протиправною бездіяльність Головного державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Савостіної О.В., яка полягає у невиконанні обов`язку щодо зняття арешту зі спеціального рахунку боржника відкритого у АТ КБ «ПриватБанк» IBAN: НОМЕР_1 для отримання компенсації за програмою «єВідновлення», після подання заяви від 29 липня 2025 року та довідки з банку; зобов`язати Головного державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Савостіну О.В. винести постанову про зняття арешту зі спеціального рахунку, відкритого у АТ КБ «ПриватБанк» IBAN: НОМЕР_1 та направити її до банківської установи для фактичного розблокування рахунку.
Ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 29 вересня 2025 року скаргу ОСОБА_1 задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Головного державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Савостіної О.В., яка полягає у невиконанні обов`язку щодо зняття арешту зі спеціального рахунку боржника відкритого у АТ КБ «ПриватБанк» IBAN: НОМЕР_1 для отримання компенсації за програмою «єВідновлення», після подання 29 липня 2025 року заяви та довідки з банку.
Зобов`язано Головного державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Савостіну О.В. винести постанову про зняття арешту зі спеціального рахунку, відкритого у АТ КБ «ПриватБанк» IBAN: НОМЕР_1 та направити її до банківської установи для фактичного розблокування рахунку.
Ухвала суду мотивована наявністю підстав для задоволення скарги, оскільки заявником доведено належними та допустимими доказами, що рахунок, на який накладено арешт, є рахунком із спеціальним режимом використання, а саме для компенсації від держави на відновлення пошкодженої війною нерухомості, на який у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» заборонено звернення стягнення та накладення арешту на кошти.
Не погодившись з таким судовим рішенням, Соборний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) звернувся з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати судове рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні скарги відмовити у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою та такою, що була постановлена внаслідок неповного з`ясування обставин, які мають значення для справи, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи. Вказує, що відповідно до пункту 1 постанови про арешт коштів боржника від 28 квітня 2025 року, зазначено накласти арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/ електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 , тобто, державним виконавцем в постанові чітко зазначено, що арешт накладається на всі кошти, крім тих, що містяться на рахунках накладання арешту та/або звернення стягнення на які заборонено, а банк при відкритті рахунку з цільовим призначенням коштів, не повинен був накладати арешт на кошти на такому рахунку згідно постанови про арешт коштів боржника від 28 квітня 2025 року по ВП № 77904601. Крім того, 29 липня 2025 року боржник звертався до державного виконавця з заявою про визначення поточного рахунку для здійснення видаткових операцій, а саме, рахунку НОМЕР_3 на підставі чого державним виконавцем було винесено постанову про визначення поточного рахунку фізичної особи боржника у банку для здійснення видаткових операцій, а саме рахунку: НОМЕР_3 відкритого в АТ КБ «ПриватБанк», однак боржник не звертався до державного виконавця стосовно розблокування спеціального рахунку для отримання компенсації за програмою «єВідновлення» НОМЕР_1 , який вказано в скарзі та в резолютивній частині рішення, та з якого зобов`язано судом першої інстанції головного державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Савостіну О.В. зняти арешт шляхом винесення постанови про зняття арешту зі спеціального рахунку, відкритого у АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_1 , а тому відсутні правові підстави для задоволення скарги.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню, з огляду на наступне.
Згідно положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджується, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.
Судом встановлено, що згідно постанови про арешт коштів боржника від 28 квітня 2025 року виконавче провадження № 77904601 винесеної головним державним виконавцем Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Савостіної О.В. накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_1 .
Станом на 29 липня 2025 року ОСОБА_1 має в АТ КБ «ПриватБанк» картку НОМЕР_4 ( НОМЕР_5 ) на яку отримує виплати, призначення для розрахунку коштів цільової програми за програмою «єВідновлення».
Задовольняючи скаргу, суд виходив із того, що рахунок на який накладено арешт, є рахунком із спеціальним режимом використання «єВідновлення», для компенсації від держави на відновлення пошкодженої війною нерухомості, на який у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» заборонено звернення стягнення та накладення арешту, а тому дії державного виконавця є протиправними та наявні правові підстави для задоволення скарги.
Проте, колегія суддів не може цілком погодитися з такими висновками суду, з огляду на таке.
На підставі положень статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
За приписами статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.
Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно з пунктом 7 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.
Згідно статті 10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Відповідно до частини першої, другої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.
За умов частини третьої статті 52 «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.
Не підлягають арешту кошти, що знаходяться на кореспондентських рахунках банку.
У розумінні положень статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.
Статтею 73 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягнення не може бути звернено на такі виплати: 1) вихідну допомогу, що виплачується з разі звільнення працівника; 2) компенсацію працівнику витрат у зв`язку з переведенням, направленням на роботу до іншої місцевості чи службовим відрядженням; 3) польове забезпечення, надбавки до заробітної плати, інші кошти, що виплачуються замість добових і квартирних; 4) матеріальну допомогу особам, які втратили право на допомогу по безробіттю; 5) допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами; 6) одноразову допомогу у зв`язку з народженням дитини; 7) допомогу при усиновленні дитини; 8) допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування; 9) допомогу на дітей одиноким матерям; 10) допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною з інвалідністю, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом; 11) допомогу на лікування; 12) допомогу на поховання; 13) щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства громадян, які проживають на території, що зазнала радіоактивного забруднення; 14) дотації на обіди, придбання путівок до санаторіїв і будинків відпочинку за рахунок фонду споживання.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20) зазначила про те, що виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».
Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 квітня 2022 року у справі №756/8815/20 (провадження № 14-218цс21) вказано, що виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом.
При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження на рахунку коштів, накладення арешту на які заборонено, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження». Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).
Враховуючи вищевикладене, Велика Палата Верховного Суду дійшла до висновку, що у випадку, коли на стадії накладення арешту на грошові кошти боржника-фізичної особи, що знаходяться на рахунку боржника та є заробітною платою боржника, виконавцю не вдалось виявити правову природу (статус) цих грошових коштів, як коштів на які накладення арешту заборонено законом, то арешт на такі грошові кошти підлягає зняттю на підставі відповідного повідомлення банку або заяви боржника з наданням ним відповідних документів на підтвердження цього та/або за результатами перевірки зазначених звітів.
Звертаючись до суду, ОСОБА_1 просив зобов`язати головного державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Савостіну О.В. винести постанову про зняття арешту зі спеціального рахунку, відкритого у АТ КБ «ПриватБанк» IBAN: НОМЕР_1 , який вказано в скарзі та в резолютивній частині судового рішення.
Разом з тим, матеріали справи не містять відомостей, що ОСОБА_1 звертався до державного виконавця з приводу розблокування спеціального рахунку, зазначеного в довідці банку та відкритого для отримання компенсації за програмою «єВідновлення» НОМЕР_6 .
Встановивши фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, оскільки державний виконавець Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Савостіна О.В., в межах наданих їй законом повноважень правомірно зазначила про відсутність підстав для зняття арешту з коштів боржника, а скаржником в свою чергу не надано належних та допустимих доказів, що рахунок, визначений скаржником у даній скарзі, є рахунком із спеціальним режимом використання, тому підстави для задоволення скарги та визнання дій державного виконавця протиправними, відсутні.
Таким чином, суд першої інстанції не в повній мірі дослідив матеріали справи та зробив помилкові висновки. 
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, що відповідно до положень статті 376 ЦПК України є підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні скарги. 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - задовольнити.
Ухвалу Чечелівського районного суду міста Дніпра від 29 вересня 2025 року -скасувати та ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні скарги ОСОБА_1 - відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошена 07 квітня 2026 року.
Повний текст судового рішення складено 17 квітня 2026 року.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

М.О. Макаров