Справа № 589/2229/25 
Провадження № 2-а/589/118/25 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 року 

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області в особі головуючого судді Прачук О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просить суд скасувати постанову № 1018 від 12.05.2025 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП. 
В обґрунтування позову зазначив, що 12.05.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 винесено постанову № 1018 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Відповідно до зазначеної постанови військовозобов`язаний ОСОБА_1 відмовився від проходження військово-лікарської комісії, чим порушив ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу». 
Позивач не погоджується з такою постановою, оскільки, дійсно, 06.05.2025 його було затримано співробітниками поліції на блокпості м. Кролевець Сумської області і доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 , так як він нібито перебував в розшуку. Як виявилося на місці, в розшуку ОСОБА_1 не перебував, тобто його не законно (примусово) доставили до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після цього відносно нього було складено протокол, який позивачу на руки не видавався. У зв`язку з чим позивачу не було відомо про дату розгляду протоколу. Як наслідок, відповідач розглянув справу без участі позивача, не давши йому можливість надати пояснення, заперечення, докази чи скористатися правовою допомогою. Вказані порушення є істотними, що дають підстави для скасування постанови про накладання адміністративного стягнення. Також наголошує на те, що він не перебуває в розшуку, вчасно оновив дані. Крім того, звернувся із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, у зв`язку з наявністю одного із своїх батьків з інвалідністю ІІ групи. Також, 09.05.2025 року йому було видане ІНФОРМАЦІЯ_4 направлення на проходження ВЛК для визначення придатності до військової служби. Враховуючи наведене, просить суд визнати протиправною та скасувати вказану постанову.
20.06.2025 від ІНФОРМАЦІЯ_5 надійшов відзив на позов, в якому представник просив відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи це тим, що при перевірці своєчасності та повноти оновлення даних позивача, було виявлено відсутність актуальних даних щодо його стану здоров`я. У зв`язку з цим, ОСОБА_1 було запропоновано пройти військово-лікарську комісію. Однак позивач відмовився проходити ВЛК для визначення ступеню придатності до військової служби, про що було складено акт відмови від проходження ВЛК. Зважаючи на відповідну відмову позивача, уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_6 було складено протокол про адміністративне правопорушення №1018. Крім того, зазначив, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України, доведено його права та обов`язки, які передбачені ст. 268 КУпАП та повідомлено дату час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, про що свідчать його підписи. Таким чином, зазначив, що відмова позивача від проходження медичного огляду для уточнення облікових даних щодо стану здоров`я є адміністративним правопорушенням, вчиненим умисно, а отже притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.210-1 КУпАП було правомірним.
Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі, не надходили.
Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 
Суд, дослідивши наявні у справі докази, дійшов такого висновку.
Судом встановлено, що 06.05.2025 ІНФОРМАЦІЯ_6 відносно ОСОБА_1 складено протокол № 1018, згідно з яким останньому ставилося у провину вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, за наступних обставин: військовозобов`язаний ОСОБА_1 в особливий період, під час мобілізації відмовився від проходження військово-лікарської комісії, чим порушив Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
12.05.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 винесено постанову № 1018 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн. Так, відповідно до постанови військовозобов`язаний ОСОБА_1 в особливий період, під час мобілізації відмовився від проходження військово-лікарської комісії, чим порушив Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Відповідно до ст. 2 ч. 3 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Такими обставинами у справах про накладення адміністративних стягнень є, зокрема, вчинення особою адміністративного правопорушення.
Суд наголошує на тому, що перевірці у такому випадку підлягають дії суб`єкта владних повноважень саме під час прийняття рішення та врахування ним усіх обставин також саме на час прийняття рішення.
Підтвердження наявності таких обставин на час прийняття рішення зазвичай закріплене у відповідних процедурах, що регламентовані законними та підзаконними актами, дотримання яких і дія у межах яких, є обов`язком суб`єкта владних повноважень, згідно зі ст. 19 Конституції України.
Так, відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За приписами ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
За приписами статті 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою відповідальність, передбачену ст. 210-1 КУпАП.
За приписами ч. 3 ст. 17 Закону України «Про оборону України» громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.
Відповідно до норми ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у порушенні якої позивача визнано винним оскаржуваною ним постановою, передбачено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, крім іншого, проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.
Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України.
Відповідно до п. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 (далі - Положення № 154), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Пунктом 8 цього Положення визначено завдання територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, зокрема, виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, контроль за його станом, зокрема в місцевих органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та Служби зовнішньої розвідки), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, м. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.
Абзацем 11 пункту 9 Положення передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та Служби зовнішньої розвідки): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).
Відповідно до абз. 3 п. 69 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ № 560 від 16.05.2024, громадяни України, які перебувають на військовому обліку та з набранням чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, прибули до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для уточнення своїх облікових даних (адреси місця проживання, номерів засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інших персональних даних), можуть бути направлені на медичний огляд шляхом вручення їм повісток за наявності підстав для проходження медичного огляду відповідно до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (зокрема у разі відсутності дійсного рішення військово-лікарської комісії про ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або під час дії правового режиму воєнного стану та/або наявності інших підстав, передбачених законодавством), а також направлені на такий огляд у разі, коли такі громадяни самостійно виявили бажання пройти медичний огляд.
Згідно з п. 74 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ № 560 від 16.05.2024, резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11, яке реєструється у письмовій формі у журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається військовозобов`язаному та резервісту під особистий підпис.
Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду (пункт 74-1 Порядку).
З наведеного вбачається, що процедурі проходження медичного огляду передує формування повістки про виклик для проходження відповідного огляду, видача керівником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період від 16.05.2024 №560 та реєстрація відповідного направлення в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період від 16.05.2024 №560.
Однак, в матеріалах справи відсутня повістка про виклик позивача для проходження відповідного огляду та докази отримання цієї повістки ОСОБА_1 також відсутні.
Відповідно до наданих позивачем документів, на його ім`я - ОСОБА_1 було сформовано електронне направлення на ВЛК №3376975, дата реєстрації направлення 09.05.2025, дата початку ВЛК 09.05.2025, мета визначення придатності до служби. 
Згідно картки обстеження та медичного огляду ОСОБА_1 почав проходити ВЛК.
З протоколу про адміністративне правопорушення № 1018, вбачається, що ОСОБА_1 попросив дати йому можливість пройти військово-лікарську комісію за місцем реєстрації, про що було зазначено в його поясненнях. Проте, зазначене клопотання позивача залишилось поза увагою особи, уповноваженої на складання протоколу про адміністративне правопорушення особи відповідача.
Зі змісту витягу із за стосунку «Резерв+» вбачається, що позивач ОСОБА_1 вчасно оновив свої дані 13.05.2025. 
За таких обставин, з огляду на зазначені приписи законодавства щодо строку проходження ВЛК, суд вважає, що відповідач притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме за відмову від проходження ВЛК, передчасно, без повного, всебічного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи.
Зважаючи на викладене, складання протоколу та винесення спірної постанови щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, зокрема, через відмову від проходження медичного огляду, не відповідає положенням ч. 2 ст. 2 КАС України.
Частина 2 статті 77 КАС України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування у спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.
Отже, саме відповідач у справі, а не позивач, зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення останнього до адміністративної відповідальності.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Таким чином, суд приходить до висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, адміністративне стягнення було накладено на позивача незаконно та необґрунтовано.
За таких обставин та з урахуванням досліджених доказів, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача.
Крім того, підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень сплачений позивачем судовий збір у розмірі 605,60 грн., відповідно до приписів ст. 139 КАС.
Щодо відшкодування витрат на послуги правничої допомоги, то слід зазначити наступне.
Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.132 КАС України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч.ч.2-7 ст.134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Однак, в обґрунтування цих витрат позивачем не надані докази щодо розміру фактично понесених ним витрат, а саме: документу про оплату позивачем витрат на професійну правничу допомогу, самого договору про надання правової допомоги, Акту передачі-приймання виконаних робіт та квитанції про сплату вказаних послуг. 
З огляду на викладене, суд вважає необхідним відмовити позивачу у відшкодуванні витрат на послуги правничої допомоги. 
Керуючись ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 132, 139, 241-246, 255, 268, 271, 286, 295 КАС України, суд,- 
УХВАЛИВ:

Позов - задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 1018 від 12.05.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 17 000 грн по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП - закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 605 грн 50 коп. судових витрат.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_8 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .
Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.  

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області       О.В.Прачук