Справа №521/3388/24
Провадження №2/521/1550/26

РІШЕННЯ
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 року м. Одеса
Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі: 
головуючого судді Тополевої Ю.В., 
за участю секретаря Онуфрієнко К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат та 3% річних за несвоєчасне виконання рішення суду, –

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Хаджибейського районного суду міста Одеси з позовом до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат та 3% річних за несвоєчасне виконання рішення суду, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти у сумі 43330,22 гривень, яка складається з: індексу інфляції за час прострочення – 36307,61 грн.; 3 % річних від простроченої суми – 7022,61 грн.
Позов обґрунтований такими обставинами. 
Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 07 грудня 2020 року по справі № 520/10995/17 позов ОСОБА_1 про поділ майна подружжя задоволено частково. Вказаним рішенням, в тому числі, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок компенсації частки у вартості автомобіля Mercedes-benz A 150, 2006 року випуску, червоного кольору, державний номер НОМЕР_1 3500 доларів США, що за курсом НБУ на день винесення рішення (100 доларів США = 2829,13 грн.) складає 99019,55 грн.
Постановою Одеського апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2020 року змінено в мотивувальній та резолютивній частині, виклавши резолютивну частину рішення у наступній редакції: «Визнати за ОСОБА_1 право на 1/2 частину незавершеного будівництвом та не введеного в експлуатацію житлового будинку АДРЕСА_1 . Визнати за ОСОБА_2 право на 1/2 частину незавершеного будівництвом та не введеного в експлуатацію житлового будинку АДРЕСА_1 ». В решті вимог рішення залишено без змін.
На підставі вищевикладеного, Київським районним судом міста Одеси було виготовлено виконавчий лист по справі № 520/10995/17, в якому вказано: «стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок компенсації частки у вартості автомобіля Mercedes-benz А 150, 2006 року випуску, червоного кольору, державний номер НОМЕР_1 3500 доларів США, що за курсом НБУ на день винесення рішення (100 доларів США = 2829,13 грн.) складає 99019,55 гривень».
Позивач вказує, що компенсацію частки вартості автомобіля у розмірі 99019,55 гривень
відповідач повинен був сплатити з моменту винесення постанови Одеським апеляційним судом від 05 жовтня 2021 року, однак сплатив 14 лютого 2024 року в розмірі 98969, 55 грн., у зв`язку з чим у неї виникло право на стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних штрафних санкцій за період від 05 жовтня 2021 року по 14 лютого 2024 року.
У заяві про перегляд заочного рішення від 06 січня 2025 року представник ОСОБА_2 заперечувала щодо задоволення позову, посилаюсь на те, що відповідачем 14 лютого 2024 року було сплачено компенсацію частки вартості автомобіля одразу після повідомлення виконавця про відкриття виконавчого провадження. При цьому, до від ОСОБА_1 рахунок для оплати присуджених грошових коштів не надавався, а, напроти, між колишнім подружжям була домовленість про те, що розрахунок буде зроблений після продажу спільної власності - житлового будинку АДРЕСА_2 , продаж якого колишнє подружжя здійснювали протягом всіх років після ухвалення Одеським апеляційним судом рішення по справі №520/10995/17. Інших пропозицій і вимог від ОСОБА_1 ОСОБА_2 не надходило, вимоги не пред`являлися, рахунок не надавався.
Сторони та їх представники у відкрите судове засідання не з`явились.
ОСОБА_1 про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, заперечень щодо проведення судового засідання у її відсутність не подавала. 
ОСОБА_2 та його представник про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, про причини неявки не повідомили.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав.
Судом встановлено, та підтверджено матеріалами справи, що рішенням Київського районного суду міста Одеси від 07 грудня 2020 року по справі № 520/10995/17 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, - задоволено частково. Визнано майно у вигляді земельних ділянок площею 0,0344 га, 0,0153 га, 0,0031 та незавершеного будівництвом житлового будинку АДРЕСА_1 ; житлового будинку АДРЕСА_3 ; автомобіля легкового марки Mersrdes-benz -207, 1988 року випуску, р/н НОМЕР_2 ; автомобіля легкового марки Mersrdes-benz -150, 2006 року випуску, р/н НОМЕР_1 , статутного капіталу та майна Приватного підприємства "Альянс-Пласт" об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Здійснено поділ зазначеного майна між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , виділивши по 1/2 частині спірного майна кожному. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину в спільному майні подружжя, що складається з: - земельної ділянки під номером «сорок п`ять», площею 0,0031 га, що розташована в АДРЕСА_2 , та належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 21 червня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Федорченко Т.М.; -земельної ділянки під номером «сорок п`ять», площею 0,0344 га, що розташована в АДРЕСА_2 , та належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 28 грудня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М.; - земельної ділянки під номером «сорок п`ять», площею 0,0153 га, що розташована в АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 21 червня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Федорченко Т.М.; -автомобіля марки Mercedes-benz 207, 1988 року випуску, жовтого кольору, державний номер НОМЕР_2 ; -статутного капіталу та майна Приватного підприємства «Альянс-Пласт», код ЄДРПОУ - 31005234, місцезнаходження: 65089, м. Одеса, вул. Ак. Корольова, буд. 100, кв. 41. - житлового будинку АДРЕСА_4 . - незавершеного будівництвом та не введеного в експлуатацію житлового будинку АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок компенсації частки у вартості автомобіля Mercedes-benz А 150, 2006 року випуску, червоного кольору, державний номер НОМЕР_3 3 500 (три тисячі п`ятсот) доларів США, що за курсом НБУ на день винесення рішення (100 доларів США=2829,13грн.) складає 99 019,55 гривень. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину в спільному майні подружжя, що складається з:- земельної ділянки під номером «сорок п`ять», площею 0,0031 га, що розташована в АДРЕСА_2 , та належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 21 червня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Федорченко Т.М.; -земельної ділянки під номером «сорок п`ять», площею 0,0344 га, що розташована в АДРЕСА_2 , та належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 28 грудня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М.; - земельної ділянки під номером «сорок п`ять», площею 0,0153 га, що розташована в АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 21 червня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Федорченко Т.М.; -автомобіля марки Mercedes-benz 207, 1988 року випуску, жовтого кольору, державний номер НОМЕР_2 ; -статутного капіталу та майна Приватного підприємства «Альянс-Пласт», код ЄДРПОУ - 31005234, місцезнаходження: 65089, м. Одеса, вул. Ак. Корольова, буд. 100, кв. 41. - житлового будинку АДРЕСА_4 . - незавершеного будівництвом та не введеного в експлуатацію житлового будинку АДРЕСА_1 . Виділено у власність ОСОБА_2 автомобіль легковий марки Mercedes-benz А-150, 2006 року випуску, д/н НОМЕР_1 . В решті позовних вимог як за первісним, так і за зустрічним позовом - відмовлено. 
Постановою Одеського апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2020 року змінено в мотивувальній та резолютивній частині, виклавши резолютивну частину рішення у наступній редакції: «Визнати за ОСОБА_1 право на 1/2 частину незавершеного будівництвом та не введеного в експлуатацію житлового будинку АДРЕСА_1 . Визнати за ОСОБА_2 право на 1/2 частину незавершеного будівництвом та не введеного в експлуатацію житлового будинку АДРЕСА_1 ». В решті вимог рішення залишено без змін (а.с. 12-16).
Встановлено, що Київським районним судом міста Одеси було виготовлено виконавчий лист по справі № 520/10995/17, в якому вказано: «стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок компенсації частки у вартості автомобіля Mercedes-benz А 150, 2006 року випуску, червоного кольору, державний номер НОМЕР_1 3500 доларів США, що за курсом НБУ на день винесення рішення (100 доларів США = 2829,13 грн.) складає 99019,55 гривень» (а.с. 17).
Вказаний виконавчий лист було пред`явлено до виконання до Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с. 19).
Встановлено, що компенсацію частки вартості автомобіля у розмірі 99019,55 гривень відповідач повинен був сплатити з моменту винесення постанови Одеським апеляційним судом від 05 жовтня 2021 року, однак сплатив 14 лютого 2024 року в розмірі 98969, 55 грн. (а.с. 20).
В результаті прострочення виконання рішення суду в частині сплати компенсації частки вартості автомобіля у відповідача виникла заборгованість, розрахована на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 05 жовтня 2021 року по 14 лютого 2024 року у розмірі 43330,22 гривень, яка складається з: індексу інфляції за час прострочення – 36307,61 грн.; 3 % річних від простроченої суми – 7022,61 грн.
Правовідносини між сторонами виникли внаслідок невиконання зобов`язання, та регулюються Розділом І Книги V ЦК України.
У ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом ст.ст. 524, 533-535 і 625 ЦК України, можна дійти висновку, що грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.
Таким чином, грошовим зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
У ч. 3 ст. 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.
Отже, грошовим слід вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора.
За змістом вказаних норм, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Отже, положення зазначених норм права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
Таким чином, оскільки рішення суду зводиться до сплати грошей, то це є грошовим зобов`язанням.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
У разі порушення зобов`язання відповідно до ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Суд не приймає доводи сторони відповідача, викладені у заяві від 06 січня 2025 року, оскільки вони жодним чином не спростовують факту сплати компенсації частки вартості автомобіля у розмірі 99019,55 гривень за постановою Одеського апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року лише 14 лютого 2024 року.
Відомостей про те, що відповідач звертався до позивача з метою вирішенні питання щодо добровільного виконання рішення суду матеріали справи не містять.
Доводи про те, що між сторонами було досягнуто згоди про оплату компенсації частки вартості автомобіля у розмірі після продажу спільної власності - житлового будинку АДРЕСА_2 , а також про ненадходження від позивача вимог про виконання рішення суду не підтверджені належними та допустимими доказами. 
Таким чином, враховуючи виниклі між сторонами правовідносини, оцінюючи докази в їх сукупності, а також приймаючи до уваги недопустимість односторонньої відмови від виконання зобов`язань, суд дійшов висновку, що пред`явлені позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Матеріалами справи підтверджується, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 гривень. 
Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІ групи, а тому відповідно до п. 9 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» має пільги щодо сплати судового збору.
Враховуючи те, що відповідач має пільги щодо сплати судового збору та звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, суд вважає за необхідне компенсувати позивачу судові витрати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Керуючись ст.ст. 11, 509, 525, 526, 625 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 81, 89, 133, 141, 258-259, 264, 268, 280-285 ЦПК України, суд, - 

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат та 3% річних за несвоєчасне виконання рішення суду – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_6 грошові кошти у сумі 43330 (сорок три тисячі триста тридцять) гривень 22 копійки, яка складається з: 
- індексу інфляції за час прострочення – 36307,61 грн.; 
- 3 % річних від простроченої суми – 7022,61 грн.
Встановити порядок виконання рішення, відповідно до якого, рішення є підставою для повернення Державною казначейською службою України в Одеській області, адреса місцезнаходження: вул. Садова, буд. 1- А, м. Одеса, 65023, код ЄДРПОУ 37607526, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_6 з державного бюджету суму сплаченого судового збору у розмірі – 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок, який було сплачено на р/р UA028999980313141206000015757, отримувач: ГУК в Од.обл./Малиновськ. р-н/22030101, ЄДРПОУ 37607526, згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 0.0.3394824894.1 від 04 січня 2024 року. 
Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення складено 25 березня 2026 року.

Суддя:          Ю.В. Тополева