Справа № 373/2928/25
Провадження № 2/373/238/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 березня 2026 року  м. Переяслав

Переяславський міськрайонний суд Київської області в складі
головуючої судді Залеської А.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
установив:
Короткий виклад позовних вимог та їх обґрунтування
Представник позивача за довіреністю Чехун Юлія Віталіївна через систему «Електронний суд» звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №13.03.2025-100002544 від 17.03.2025 у розмірі 22636,46 грн. Також просила стягнути судовий збір в розмірі 2422,40 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
17.03.2025 між ТОВ «Споживчий центр» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) з використанням інформаційної системи на вебсайті Товариства, шляхом обміну електронними повідомленнями та документами було укладено договір кредитної лінії № 13.03.2025-100002544 в електронній формі, який підписаний позичальником одноразовим ідентифікатором Е934. 
Позичальником пройдено ідентифікацію шляхом використання системи BankID Національного банку України, під час якого з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних відбулось однозначне встановлення фізичної особи.
Відповідно до умов кредитного договору № 13.03.2025-100002544 позивач надає позичальнику кредит 12000,00 грн строком на 140 днів. Дата повернення (виплати) кредиту – 03.08.2025. Процентна ставка фіксована - 1 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього періоду, на який надається кредит. Також договором передбачена комісія за надання кредиту – 15 % від суми кредиту, що становить 1800,00 грн. Кредит надано на умовах невідновлювальної кредитної лінії під обов`язок позичальника повертати кредит та сплачувати, визначену договором комісію, частинами (з розстроченням), а також сплачувати проценти (плату за користування кредитом) не пізніше останнього дня кожного чергового періоду згідно Графіку платежів. Також договором передбачена неустойка в розмірі 120 грн, що нараховується за кожен день невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання незалежно від суми.
Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача (при належному виконанні та поверненні його згідно Графіку) складає 25847,80 грн, з яких 13847,80 грн – витрати клієнта (проценти та комісія).
На виконання умов договору позивач через платіжного провайдера – ТОВ «Універсальні платіжні рішення» з використанням системи інтернет еквайрингу «іРау.ua» 17.03.2025 перерахував відповідачу ОСОБА_1 за реквізитами вказаного ним електронного платіжного засобу (за номером банківської картки) НОМЕР_1 кредитні кошти в сумі 12000,00 грн.
Уклавши кредитний договір 17.03.2025 та отримавши кредитні кошти, відповідач не виконав своє зобов`язання: кредит не повернув, не сплатив передбачені договором проценти та здійснив п`ять платежів з відхиленням від Графіку, а саме: 01.04.2025 внесено платіж на суму 2824,78 грн; 16.04.2025 – 2824,78 грн; 16.04.2025 – 120,00 грн; 02.05.2025 – 3185,07 грн; 17.05.2025 – 3350,09 грн. Всього позичальник сплатив кредитодавцю 12304,72 грн, які зараховано на часткове погашення тіла, процентів та комісії. 
Внаслідок неналежного виконання грошового зобов`язання заборгованість відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором, яку позивач просить стягнути на свою користь, розрахована у сумі 22636,46 грн, що складається: неповернутий кредит – 10051,34 грн; несплачені проценти - 8505,12 грн; несплачена неустойка - 4080 грн.
При цьому стягнення неустойки представник позивача аргументує тим, що вона передбачена договором та нарахована з врахуванням того, що обмеження стосовно стягнення неустойки, зазначені у п. 6 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції Закону № 3498-ІХ від 22.11.2023) не розповсюджуються на відносини позивача з відповідачем, оскільки кредитний договір між ними укладений після 24.01.2024, що є граничним строком дії відповідних обмежень за договорами, укладеними з 1 березня 2020 р. до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом № 3498-ІХ (тобто до 24.01.2024) 

Процесуальні рішення та дії у справі
Ухвалою суду від 01.10.2025 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з малозначністю та типовістю справи. Відповідачу запропоновано подати відзив на позов та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні. Ухвала суду отримана відповідачем поштовою кореспонденцією за адресою проживання. 
Відзиву на позовну заяву відповідач не подав, інших заяв та клопотань від нього також не надходило, а тому суд розглянув справу за письмовими матеріалами, поданими позивачем, відповідно до положень ч. 2 ст. 191, ч. 5 ст. 279 ЦПК.

Фактичні обставини, встановлені судом, аналіз та оцінка доказів.
17.03.2025 між ТОВ «Споживчий центр» (кредитодавець) та відповідачем ОСОБА_1 , який зареєструвався в Інформаційній системі на вебсайті Товариства, було укладено кредитний договір № 13.03.2025-100002544 (кредитної лінії), шляхом обміну електронними повідомленнями та документами, які підписані від імені кредитодавця – його представником ОСОБА_2 із застосуванням КЕП, а зі сторони позичальника – відповідачем ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора (пароля) Е934. 
Кредитний договір є сукупністю підписаних сторонами наступних електронних документів: Пропозиція про укладення кредитного договору (кредитної лінії) – оферта, яка розміщена на вебсайті ТОВ «Споживчий центр» та окремо була направлена в особистий кабінет позичальника разом із Заявкою кредитного договору №13.03.2025-100002544, а також відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору на запропонованих умовах.
ОСОБА_1 пройшов ідентифікацію шляхом використання системи BankID Національного банку України, абонентом якої є ТОВ «Споживчий центр», та на підставі відомостей, наданих позичальником відбулось встановлення цієї фізичної особи.
Порядок укладання кредитного договору та загальні умови кредитування викладені у Пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта) від 17.03.2025.
Згідно з п. 2.1 Пропозиції електронний кредитний договір, частиною якого є дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), укладається кредитодавцем та позичальником у порядку, передбаченому Законом «Про електронну комерцію».
Відповідно до п. 10.1 Пропозиції (оферти) зазначений договір набирає чинності з дати отримання кредитодавцем у інформаційній системі кредитодавця від позичальника відповіді про прийняття пропозиції (акцепт), підписаної одноразовим ідентифікатором, отриманим позичальником від кредитодавця на номер телефону позичальника, вказаний при реєстрації в інформаційній системі кредитодавця.
Пунктом 4.1 Договору (оферти) передбачено надання кредиту на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4441-11ХХ-ХХХХ-7158.
Відповідно до п. 3.1, п. 3.3 Договору (оферти) кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію (якщо вона встановлена договором). Дата видачі кредиту, сума кредиту, строк, на який надається кредит, дата повернення кредиту, проценти за користування кредитом, а також Графік платежів, - встановлюються в Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти.

Основні (істотні) умови кредитування викладені в Заявці кредитного договору № 13.03.2025-100002544 та у Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) від 17.03.2025, які також підписані позичальником електронним підписом – одноразовим ідентифікатором (Е934) та є невід`ємними частинами кредитного договору.
Згідно умов Кредитного договору № 13.03.2025-100002544, що викладені в Заявці та у Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), кредитодавець ТОВ «Споживчий центр» надав позичальнику ОСОБА_1 кредит в сумі 12000,00 грн (п.2) строком на 140 днів (п.3). Дата повернення кредиту – 03.08.2025 (п.4) Процентна ставка фіксована у розмірі 1 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит (п.6). За змістом пункту 11 договору проценти за економічною сутністю є платою за користування кредитом та розраховуються шляхом множення суми кредиту (залишку від суми наданого кредиту) на кількість днів користування кредитом/залишком по кредиту та на процентну ставку. Також договором встановлено комісію, пов`язану з наданням кредиту, яка визначається за ставкою 15 % від суми кредиту та дорівнює 1800,00 грн (п.7).
За змістом договору кредит відповідачу надано на умовах невідновлювальної кредитної лінії під зобов`язання повертати його частинами (з розстроченням). У пункті 12 Заявки на кредит та відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) наведено Графік платежів, згідно якого позичальник зобов`язаний кожні 14 днів користування кредитними коштами, упродовж строку кредитування погашати кредит, а також сплачувати проценти та комісію (усього 10 платежів по 2584,78 грн).
Згідно з п. 14 договору (Заявки) при належному виконанні позичальником своїх грошових зобов`язань за договором (дотримання Графіку платежів) орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача складатиме суму 25847,80 грн, з яких 13847,80 грн – загальні витрати за кредитом (проценти – 12047,80 грн + комісія – 1800,00 грн).
Пунктом 7.6 Пропозиції про укладення договору (оферти) та пунктом 15 Заявки та відповіді про прийняття пропозиції (акцепту) кредитного договору передбачена неустойка в розмірі 120,00 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання позичальником кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/ неналежно виконаного зобов`язання. 
У відомостях про позичальника ОСОБА_1 , які вказані в Заявці на отримання кредиту (кредитної лінії) та у відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору зазначено реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для надання кредитних коштів: 4441-11ХХ-ХХХХ-7158.
Також у Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 13.03.2025-100002544 від 17.03.2025 міститься твердження, що позичальник ОСОБА_1 укладає кредитний договір, підписуючи даний акцепт одноразовим ідентифікатором (код: Е934), надісланим смс-повідомленням на фінансовий номер телефону: НОМЕР_2 , зазначений в інформаційному повідомленні позичальника.
Згідно Інформації з інтернет системи платежів «iPay.ua» № 52-1909 від 19.09.2025 ТОВ «Універсальні платіжні рішення» на підставі договору про переказ грошових коштів № ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024, укладеного з ТОВ «Споживчий центр», 17.03.2025 о 17:17:38 за заявою клієнта успішно здійснило переказ коштів на суму 12000,00 грн за номером картки 4441111045897158, номер транзакції в системі iPay.ua – 683167547, призначення платежу: видача за договором кредиту №13.03.2025-100002544.
Довідка-розрахунок про стан заборгованості за договором № 13.03.2025-100002544 відносно позичальника ОСОБА_1 свідчить, що за період з 17.03.2025 по 03.08.2025 (140 днів) позивач нарахував відповідачу заборгованість у сумі 22636,46 грн, до якої включено: 10051,34 грн – основний борг; 8505,12 грн – проценти; 4080,00 грн – неустойка. На погашення заборгованості відповідач здійснив п`ять платежів: 01.04.2025 на суму 2824,78 грн; 16.04.2025 – 2824,78 грн; 16.04.2025 – 120,00 грн; 02.05.2025 – 3185,07 грн; 17.05.2025 – 3350,09 грн, а всього на суму 12304,72 грн
Зазначені у довідці-розрахунку відомості по видам грошового зобов`язання у взаємозв`язку з умовами договору та з урахуванням внесених відповідачем коштів свідчать, що до загальної суми заборгованості позивач включив такі нарахування: 10051,34 грн ? борг по кредиту (отже зараховано на погашення 1948,66 грн), 8505,12 грн – несплачені проценти; 4080,00 грн – несплачена неустойка.
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «Споживчий центр» (код ЄДРПОУ 37356833) є фінансовою установою, вид економічної діяльності: 64.92 інші види кредитування (основний). 

Зміст спірних правовідносин та їх правове регулювання.
Між сторонами існує спір, що виник з договірних правовідносин, які регулюються нормами цивільного права про зобов`язання та договір, а також спеціальним Законом України «Про споживче кредитування».
Пункт 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлює, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є зокрема договори та інші правочини.
Відповідно до положень ст. 12 та ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд, добросовісно та розумно, у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які б могли порушити права інших осіб. Не допускається зловживання правом у будь-якій формі.
За нормами ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (ч. 1, ч. 2 ст. 631 ЦК України).
Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
За змістом ч.3. ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Згідно з ч.12 ст. 11 згаданого Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису, яким серед іншого, може бути електронний підпис з одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
В силу п.6 ч.1 ст. 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір.
Згідно з частиною 1 статті 641 ЦК України пропозицією укласти договір (офертою) є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться.
За змістом ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції (акцептом), якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом частини 2 статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 («Позика»), якщо інше не встановлено параграфом 2 («Кредит») і не випливає із суті кредитного договору.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (абз. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
За правилами ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору ( п.1 ч.1 ст. 611 ЦК України).
За правилом ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За правилами ч.1 ст.19 Закону України «Про споживче кредитування» у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості: 1) у першу чергу сплачується прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; 2) у другу чергу сплачується сума кредиту та проценти за користування кредитом: 3) у третю чергу сплачується неустойка та інші платежі відповідно до договору про споживчий кредит.
Відповідно до абз. 2 ч.2 ст. 21 цього Закону сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.

Мотиви, з яких виходив суд при вирішенні спору та висновки суду
Наведені вище положення цивільного законодавства у своєму взаємозв`язку дають підстави для висновку, що істотними (необхідними) умовами кредитного договору є предмет – грошові кошти (кредит), проценти за користування кредитом та строк, на який надається кредит, порядок повернення кредиту та сплати процентів. Умови щодо суми кредиту та розміру процентів становлять основне грошове зобов`язання у кредитному договорі, яке має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.
Кредитний договір може містити й інші умови, які випливають з його змісту та не суперечать закону, зокрема умови щодо відповідальності сторін, зміни процентної ставки під час строку кредитування, надання кредитодавцем додаткових та супутніх послуг, припинення кредитування, розірвання договору тощо.
Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За правилами ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Кожна сторона несе ризик, пов`язаний із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За змістом ч.13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути використані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаться письмовими доказами.

На підставі поданих позивачем доказів судом встановлено, що 17.03.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) було укладено кредитний договір № 13.03.2025-100002544 в електронній формі з використанням Інформаційної системи на веб-сайті кредитодавця, шляхом обміну електронними повідомленнями та документами, а саме: 1) отримання/ознайомлення відповідача з Пропозицією про укладання кредитного договору (оферта) від 17.03.2025; 2) подання відповідачем Заявки кредитного договору № 13.03.2025-100002544 (кредитної лінії), де викладені усі істотні умови кредитування; 2) Відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №13.03.2025-100002544 (кредитної лінії) від 17.03.2025.
За допомогою інструменту ідентифікації, а саме: технологічної системи BankID на сайті Національного банку України позичальник ОСОБА_1 як фізична особа успішно пройшов автентифікацію, ідентифікацію та верифікацію кредитодавцем ТОВ «Споживчий центр», який є абонентом системи BankID.
Кредитний договір (усі документи, які його складають) у відповідності до вимог закону підписаний зі сторони кредитодавця його представником з використанням КЕП, а відповідачем – ЕП з використанням (уведенням) одноразового ідентифікатора Е934, який було надіслано кредитодавцем у SMS-повідомленні на номер телефону: НОМЕР_2 , що зазначений в Інформаційному повідомленні позичальника.
Суд констатує, що без реєстрації відповідача в Інформаційній системі на веб-сайті Товариства та здійснення ним входу за допомогою логіна і пароля до особистого кабінету та без отримання позичальником SMS-повідомлення з одноразовим ідентифікатором, кредитний договір не був би укладений. Таке твердження повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в постановах від 10.06.2021 у справі №234/7159/20, від 12.08.2022 у справі №234/7297/20, від 09.02.2023 у справі №640/7029/19 та інших.
Суду надані електронні докази в роздрукованому вигляді, а саме: текст пропозиції на укладання договору (оферта), заявка кредитного договору № 13.03.2025-100002544, відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцент), з відомостями про підписання цих документів електронними підписами сторін. Зазначені документи, серед іншого, містять номер електронного платіжного засобу: 4441-11XX-XXXX-7158, який відповідач зазначив в особистому кабінеті для здійснення безготівкового переказу кредитних коштів.
Отже, судом встановлено, що між відповідачем та позивачем було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов правочину (кредитного договору), який укладено в електронній формі та підписаний електронними підписами сторін. При укладанні та підписанні цього договору були дотримані положення Законів України «Про електронні довірчі послуги», «Про платіжні послуги», «Про електронну комерцію», а також положення інших нормативно-правових та регуляторних актів, у тому числі Національного банку України.
Основними умовами кредитного договору № 13.03.2025-100002544 є: сума кредиту – 12000 грн, строк надання кредиту – 140 днів, дата повного повернення кредиту: 03.08.2025, проценти за користування кредитом – 1 % в день на суму залишку по кредиту, комісія за надання кредиту 15%, що складає 1800,00 грн. Повернення кредиту, сплату процентів та комісії відповідач мав здійснювати щомісячними рівними платежами (кожні 14 днів) згідно Графіку платежів, який міститься у змісті договору.
Також пунктом 15 кредитного договору передбачена неустойка в розмірі 120,00 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання позичальником кожного окремого зобов`язання незалежно від суми прострочення.
ТОВ «Споживчий центр» виконав свої зобов`язання, перерахувавши 17.03.2025 за допомогою інтернет-еквайрингу системи iPay.ua на рахунок відповідача за реквізитами банківської картки НОМЕР_3 кредитні кошти в сумі 12000,00 грн, що підтверджується довідкою платіжного провайдера ТОВ «Універсальні платіжні рішення» (номер транзакції системи iPay.ua – 683167547 від 17.03.2025, 17:17:38).
Положення статті 46 Закону України «Про платіжні послуги» регламентує, що надавач платіжних послуг має право виконувати платіжні операції користувачів за допомогою/з використанням однієї чи кількох платіжних систем, учасником яких він є, або залучати для виконання платіжних операцій інших надавачів платіжних послуг як посередників; надавач платіжних послуг отримувача під час виконання платіжної операції з метою встановлення належного отримувача коштів за платіжною операцією ідентифікує особу. У разі невідповідності номера рахунку та/або коду отримувача надавач платіжних послуг отримувача має право: зупинити проведення платіжної операції на строк до чотирьох робочих днів. У разі неможливості встановлення належного отримувача надавач платіжних послуг отримувача зобов`язаний не пізніше четвертого робочого дня після надходження коштів повернути їх надавачу платіжних послуг платника із зазначенням причини повернення.
Зважаючи на вказане положення Закону, слідує висновок, що у разі, якщо б під час виконання платіжної операції по перерахунку кредитних коштів відповідачу, відомості про нього, як про належного отримувача за реквізитами платіжної картки не підтвердились, то операція із зарахування коштів взагалі не відбулася б.

Згідно Графіку платежів, неведеного у п. 12 кредитного договору №13.03.2025-100002544 повернення кредиту, сплата процентів та комісії позичальник повинен був здійснювати ануїтентними платежами кожні 14 днів по 2584,78 грн (усього 10 платежів). За таких умов загальна вартість кредиту для споживача за весь період кредитування: з 17.03.2025 по 03.08.2025 (140 днів) складала 25847, 80 грн, з яких: 12000,00 грн кредит, 12047,80 грн – проценти за користування кредитом; 1800,00 грн - комісія.
Позичальник за весь строк кредитування вніс перші чотири платежі у більшому розмірі ніж передбачено Графіком, однак з порушенням строків, а саме: 2824,78 грн від 01.04.2025; 2824,78грн +120 грн від 16.04.2025;3185,07 грн від 02.05.2025; 3350,09 грн від 17.05.2025, після чого погашення кредиту припинилось. Отже позивач – ТОВ «Споживчий центр» вправі вимагати стягнення з відповідача кредитної заборгованості у судовому порядку, що є належним та ефективним способом захисту порушених прав.
ТОВ «Споживчий центр» є фінансовою установою, що здійснює господарську діяльність з надання коштів у позику/кредит, без відкриття рахунку клієнту. Тому на відміну від банківської установи позивач не може надати первинні банківські та бухгалтерські документи у виді виписок по рахунку боржника.
Позивач визначив заборгованість відповідача у загальній сумі 22636,46 грн, до якої включено: основний борг по кредиту – 10051,34 грн; несплачені проценти 8505,12 грн, які нараховані за 140 днів кредитування: з 17.03.2025 по 03.08.2025, неустойка – 4080 грн.
Позивач не навів детального розрахунку заборгованості, а лише констатував суми боргу по різним складовим у Довідці про стан заборгованості.
Дослідивши складену позивачем Довідку про стан заборгованості за кредитним договором №13.03.2025-100002544 відносно боржника ОСОБА_1 у співвідношенні із сумами платежів, які внесені позичальником на погашення заборгованості, суд встановив, що ті суми, які перевищували розмір платежу згідно Графіку, кредитодавець зарахував не на погашення кредиту та процентів у порядку черговості, що визначена у ст.19 Закону України «Про споживче кредитування», а на погашення неустойки - по 120 грн за кожен день прострочення поточного (чергового) платежу згідно п. 15 договору. 
За таких обставин суд вважає за необхідне здійснити перерахунок заборгованості відповідача за кредитним договором у відповідності до умов договору та закону, виходячи з тих сум, які надійшли на погашення заборгованості.
Суд бере за основу, що кредит 12000 грн надано 17.03.2025 зі сплатою комісії 1800,00 грн та процентів 1% в день від суми залишку по кредиту, згідно Графіку платежів.
01.04.2025 (на шістнадцяти день кредитування) надійшов платіж 2824,78 грн, який підлягає розподіленню таким чином: 904,78 грн – на погашення комісії згідно Графіку; 1920 грн – на погашення процентів ( 12000 грн х 1% х 16 днів).
16.04.2025 (зі спливом наступних п`ятнадцяти днів) від позичальника надійшло 2824,78 грн + 120 грн, які підлягають зарахуванню: 895,22 грн - на погашення решти комісії згідно Графіку; 1800,00 грн – на погашення процентів (12000 грн х 1% х 15 днів); 249,56 грн – на погашення тіла кредиту (12000 грн – 149,56 грн = 11750,44 грн).
02.05.2025 (зі спливом наступних шістнадцяти днів) надійшов платіж на суму 3185,07 грн, який розподіляється у такому порядку: 1880,07 грн - на погашення процентів (11750,44 грн х 1% х 16 днів); 1305,00 грн– на погашення тіла кредиту (11750,44 грн – 1305,00 грн = 10445,44 грн).
17.05.2025 (зі спливом наступних п`ятнадцяти днів) надійшло 3350,09 грн, з яких на погашення процентів підлягає зарахуванню 1566,82 грн (10445,44 грн х 1%х15 дів); решта 1783,27 грн – на погашення кредиту (10445,44 грн – 1783,27 грн = 8662,17 грн).
Отже станом на 17.05.2025 заборгованість відповідача по кредиту склала 8662,17 грн. Після цього відповідачем не було внесено жодного платежу, а до кінця строку кредитування – до 03.08.2025 залишалось 78 днів. За цей строк проценти за користування кредитом склади 6756,49 грн (8662,17 грн х 1% х 78 днів).
Таким чином, з урахуванням усіх платежів, що надійшли від позичальника згідно даних позивача, заборгованість відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №13.03.2025-100002544 від 17.03.2025, визначена судом у сумі 15418,66 грн, з яких: 8662,17 грн – неповернута частина кредиту; 6756,49 грн – несплачені проценти за користування кредитом, що нараховані протягом строку дії договору.

Що стосується вимог позивача про стягнення неустойки, яка згідно договору нараховується в розмірі 120,00 грн за кожен день прострочення платежу, незалежно від суми та виду невиконаного грошового зобов`язанням, то суд звертає увагу на таке.
Позивач не надає суду розрахунку по неустойці, яку просить стягнути в розмірі 4080 грн. Водночас, для суду є очевидним, що це частина несплаченої суми неустойки, яка з урахуванням обмежень, встановлених у ч.2 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування», складає не більше половини суми одержаного кредиту, що у даному випадку становить 6000 грн, з яких 1920 грн – позивач списав за рахунок надходжень (платежів) на погашення заборгованості.
Пунктом 6 Розділу IV «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що у разі прострочення споживачем з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" (тобто до 24.01.2024), споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення, у тому числі споживач звільняється: від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) своїх зобов`язань за таким договором. 
Враховуючи, що кредитний договір, який є предметом цього позову, був укладений 17.03.2025, тобто поза межами строку, вказаного в п. 6 Розділу IV (Прикінцеві та Перехідні положення) Закону України «Про споживче кредитування», суд не застосовує визначені у цьому пункті обмеження щодо відповідальності споживача.
Разом з цим, суд вважає за необхідне застосувати положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, в редакції Закону 2120-ІХ від 15.03.2022, яким установлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. 
Отже суд відмовляє позивачу у стягненні з відповідача неустойки.
Підсумовуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, на загальну суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 15418,66 грн, яка визначена судом у відповідності до встановлених обставин, умов договору та вимог закону, та включає в себе: 8662,17 грн – заборгованість по кредиту; 6756,49 грн – заборгованість за процентами (плата) за користування кредитом в межах строку дії договору.

Вирішення питання розподілу судових витрат.
За правилами ч. 1 та ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету. 
Ціна позову позивачем визначена 22636,46 грн. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги частково на суму 15418,66 грн, що становить 68,11 % від ціни позову, то з урахуванням принципу пропорційності з відповідача на користь позивача суд присуджує 1649,90 грн судового збору (2422,40 грн х 68,11 %).

На підставі викладеного, керуючись ст. 11-13, 76-81, 89, 141, 223, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 13.03.2025-100002544 від 17.03.2025 у розмірі 15418,66 грн (п`ятнадцять тисяч чотириста вісімнадцять гривень 66 копійок).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір в розмірі 1985,88 грн (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят п`ять гривень 88 копійок).
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.
Учасники справи:
Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», код ЄДРПОУ 37356833, місцезнаходження: вул. Саксаганського, буд. 133-А, м. Київ, 01032;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 

Суддя А.О. Залеська