Провадження № 1-кп/643/385/26 
Справа № 643/8463/25

ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2026           м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого – судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання – ОСОБА_2 ,
прокурора –  ОСОБА_3 ,
обвинуваченого –  ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого – адвоката ОСОБА_5 ,
потерпілого – ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження
№ 12025221170000845 від 17.03.2025, за обвинуваченням 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 345 КК України,

УСТАНОВИВ:

17.03.2025 у денний час доби, точний час в ході судового розгляду не встановлений,
 ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова, 160-В, побачив припаркований на прибудинковій території на ґрунтовому покритті автомобіль марки «ГАЗ» моделі «3302-414», д.н.з. НОМЕР_1 (X963302008234833922020080550324), синього кольору, належний на праві користування раніше незнайомому ОСОБА_7 . У зв`язку із таким обурливим способом паркування транспортного засобу, який, на переконання обвинуваченого, шкодить благоустрою прибудинкової території та заважає пересуватись по тротуару, у ОСОБА_4 виник раптовий злочинний умисел, спрямований на умисне знищення або пошкодження майна, шляхом підпалу зазначеного автомобіля.
Надалі, ОСОБА_4 цього ж дня, в вечірній час доби, близько о 19 год. 30 хв., заздалегідь приготувавши пляшку із легкозаймистою сумішшю та сірники, повернувся за адресою: м. Харків, 
вул. Академіка Павлова, 160-В, з метою підпалу автомобіля марки «ГАЗ» моделі «3302-414», д.н.з. НОМЕР_1 .
Після чого, близько о 19 год. 40 хв., ОСОБА_4 підійшов до вищевказаного автомобіля марки «ГАЗ» моделі «32213-420», д.н.з. НОМЕР_2 та, реалізуючи свій протиправний злочинний умисел, спрямований на умисне пошкодження чужого майна шляхом підпалу, перебуваючи біля зазначеного вище автомобіля, та, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та, бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, скориставшись відсутністю користувача транспортного засобу та сторонніх осіб, діючи умисно, таємно, вилив із пляшки на поверхню передньої частини автомобіля легкозаймисту рідину, після чого, шляхом занесення відкритого джерела вогню за допомогою сірників, підпалив легкозаймисту рідину, в результаті чого відбулось займання автомобіля та часткове вигорання. Після чого, вважаючи, що досяг своєї мети, не бажаючи бути викритим у вчиненні злочину, ОСОБА_4 , з місця вчинення злочину зник, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 116306,31 грн.
Крім того, 17.03.2025, приблизно о 23 год. 00 хв., точний час в ході судового розгляду не встановлений, старший оперуповноважений ХРУП №2 ГУНП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_6 , слідчий СВ ХРУП №2 ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_8 , старший оперуповноважений ХРУП №2 ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_9 , оперуповноважений ХРУП №2 ГУНП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_10 , під час здійснення невідкладних слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025221170000845 від 17.03.2025 за фактом підпалу автомобіля марки «ГАЗ» моделі «3302-414», д.н.з. НОМЕР_1 (X963302008234833922020080550324), синього кольору, перебували разом із ОСОБА_4 , відносно якого проведеними першочерговими заходами було зібрано достатньо підстав щодо його причетності до вчинення даного злочину, у під`їзді будинку
 АДРЕСА_2 .
Перебуваючи в під`їзді вищевказаного будинку, працівники ХРУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_4 зайшли до під`їзду, після чого першим до ліфту зайшов старший оперуповноважений ХРУП №2 ГУНП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_6 . Слідом за ним до ліфту зайшов ОСОБА_4 , якого позаду супроводжували інші працівники поліції, достовірно знаючи, що вказані особи є працівниками правоохоронного органу, зокрема, ОСОБА_6 , та які діють правомірно, відповідно до вимог ст. 18, 23, 32, 33 Закону України «Про Національну поліцію», виконують свої службові обов`язки, пов`язані із проведенням слідчих (розшукових) дій, діючи умисно, усвідомлюючи незаконність своїх дій, переслідуючи мету заподіяти працівнику поліції тілесні ушкодження, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, спрямований на спричинення працівникові поліції тілесних ушкоджень, умисно штовхнув обома руками в спину старшого оперуповноваженого ХРУП №2 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 , який стояв обернений до нього спиною, після чого ОСОБА_4 , використовуючи в якості знаряддя для нанесення тілесних ушкоджень власний ключ від квартири, тримаючи його в правій руці, стоячи впритул до ОСОБА_6 , який обернувся у відповідь на поштовх, наніс останньому 2 прицільних удари в область голови, а саме: один удар в лобну частину голови, а другий в тім`яну частину голови.
Надалі, активні та протиправні дії ОСОБА_4 , спрямовані на спричинення тілесних ушкоджень працівникові правоохоронного органу ОСОБА_6 при виконанні ним покладених на нього службових обов`язків, були припинені співробітником поліції ОСОБА_6 відповідності до ст. 42, 43, 44, 45 Закону України «Про Національну поліцію», шляхом застосування фізичної сили та спецзасобів, а саме кайданок.
Внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_6 спричинені тілесні ушкодження у вигляді синця на голові, синця та садна на шиї, садна на голові, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
На підставі наведених фактичних обставин дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194 КК України, тобто умисне пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу, ч. 2 ст. 345 КК України, тобто умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
Після оголошення прокурором обвинувачення  ОСОБА_4 повідомив, що визнає свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а тому, з урахуванням думки учасників судового провадження, судом постановлено здійснювати розгляд кримінального провадження в порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КК України.
Проте під час допиту обвинуваченого, зміст наданих ним свідчень вказував про те, що ОСОБА_4 частково визнає свою вину, зокрема, щодо підпалу автомобіля. В частині заподіяння тілесних ушкоджень поліцейському покази обвинуваченого були нечіткими, непослідовними та неоднозначними.
У зв`язку з чим, з урахуванням думки учасників судового провадження, судом змінено обсяг та порядок дослідження доказів, постановлено здійснювати повний судовий розгляд.
Незважаючи на невизнання ОСОБА_4 своєї вини, його вина у вчиненні інкримінованих діянь повністю доведена в ході судового розгляду, зокрема, показами потерпілих, свідків, а також дослідженими письмовими доказами та висновками експертизи.
Щодо епізоду умисного пошкодження чужого майна, вчиненого шляхом підпалу.
Потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що проживає за адресою: АДРЕСА_3 по сусідству з місцем проживання обвинуваченого. ОСОБА_7 на праві користування належить автомобіль марки «ГАЗ» моделі «3302-414», д.н.з. НОМЕР_1 , який він придбав за довіреністю.
Того дня, коли відбувся підпал вказаного автомобіля (точну дату не пам`ятає), він повернувся на ньому додому, однак не знайшов місця для його паркування у дворі, тому вирішив поставити автомобіль на узбіччі. Після цього він сів в інший автомобіль та поїхав по своїм справам. Коли він повернувся додому за вказаною адресою, то побачив, що його автомобіль «Газель» горить, а вогнеборці намагаються погасити полум`я. Надалі він разом із друзями почав пошуки винуватця підпалу та перехожі йому повідомили, що людина, яка здійснила підпал зайшла до одного з під`їздів будинку, поруч з яким стояв автомобіль. Згодом йому стало відомо, що підпал вчинив ОСОБА_4 , після чого, по прибуттю поліцейських на місце події, вони розпочали спілкування із зазначеним чоловіком. Зазначив, що до цього він не мав із обвинуваченим розмов, в ході яких ОСОБА_4 висловлював би вимоги чи претензії щодо місця паркування автомобіля. 
Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 показали, що вони мешкають неподалік будинку АДРЕСА_2 , того вечора прогулювались та побачили невідомого чоловіка, який кинув щось у припаркований автомобіль «Газель», після чого той загорівся. Свідки викликали пожежників. При цьому вони не бачили обличчя чоловіка, але запам`ятали його зовнішні ознаки, а саме тілобудову і одяг (сірий спортивний костюм) та бачили, що після підпалу вказаний чоловік зник в 4 під`їзді. Згодом, на місце події прийшов власник автомобіля, який відразу намагався перекрити балон з газом, аби автомобіль не вибухнув. Також свідки повідомили власнику автомобіля зовнішні ознаки чоловіка, який вчинив підпал, та зазначили куди саме він пішов. Потерпілий пішов в під`їзд та за описом впізнав ОСОБА_4 , після чого передав його працівникам поліції.
Свідок ОСОБА_14 показав, що він працює пожежником та виїхав за викликом для гасіння автомобіля, що загорівся на прибудинковій території багатоквартирного будинку по вул. Академіка Павлова в м. Харкові. Точну адресу місця пожежі та час, коли це відбулось - він не пам`ятає. Однак зазначив, що це було весною, горів автомобіль марки «Газель». Причини займання йому невідомі, машина горіла у моторному відсіку. В момент приїзду вже не було відкритого полум`я, а був лише чорний дим.
Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_4 підтверджується іншими дослідженими судом доказами.
Даними протоколу невідкладеного обшуку від 17.03.2025 (правомірність проведення якого легалізовано ухвалою слідчого судді Салтівського району міста Харкова від 20.03.2025 у справі № 643/4466/25), який був проведений у період часу з 23 год. 54 хв. 17.03.2025 до 01 год. 14 хв. 18.03.2025 за місцем мешкання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого у ОСОБА_4 було виявлено та вилучено: пляшку з рідиною, яка заповнена на половину, при відкритті пляшки мається різкий запах з рідини, об`єм пляшки - 1,5 л., - вилучено до полімерного пакету RAW 0015242; пляшку об`ємом - 0,57 мл., з написом «Розчинник Калоша» у якій мається рідина з різким запахом - вилучено до полімерного пакету RAW 0015243; пляшку синього кольору з написом «Уайт-спіріт», при відкритті рідина має різкий запах - вилучено до полімерного пакету RAW 0015244; пляшку прозору, пластикову з написом «АЦЕТАТ», при відкритті рідина має рідину з різким запахом - вилучено до полімерного пакету PSP1292022; пластикову пляшку з написом «ПРОПАНОЛ», рідина в середині якої має різкий запах - вилучено до полімерного пакету QHY 0042245; пластикову пляшку з написом «СПИРТ», при відкритті якої мається рідина з різким запахом - вилучено до полімерного пакету OHY0042246; скляну пляшку з написом «OXYGEN» у якій маються залишки рідини, що має різкий запах - вилучено до полімерного пакету QHY 0042247.
Даними протоколу затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України від 18.03.2025 (час складання з 01 год. 20 хв. по 02 год. 46 хв.), під час якого у ОСОБА_4 , серед іншого, були виявлені та вилучені дві запальнички та сірники.
Даними протоколу проведеного слідчого експерименту від 01.09.2025 за участю ОСОБА_4 , в ході проведення якого обвинувачений підтвердив обставини, за яких він вчинив підпал автомобіля, що був припаркований у дворі багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Зокрема, ОСОБА_4 пояснив, що у вечірній час 17.03.2025, точного часу не пам`ятає, він вийшов із під`їзду свого будинку та, повертаючись додому побачив праворуч біля під`їзду автомобіль марки «Газель», який стояв на ґрунтовому покритті біля прибудинкової території. Після цього він зайшов до себе у квартиру, змішав легкозаймисті суміші, що зберігались у нього вдома та повернувся на вулицю. Підійшовши до автомобіля «Газель» з правого боку, він розлив рідину із пляшки на лобове скло та підпалив сірниками. Після цього ОСОБА_4 повернувся додому, оскільки за його діями ніхто не спостерігав та не чинив жодних перешкод. Як пояснив ОСОБА_4 слідчому, він так вчинив, оскільки його обурила поведінка власника автомобіля, який мешкає в сусідньому будинку, однак паркує свій автомобіль в недозволеному місці біля сусіднього будинку.
При цьому суд зауважує, що сторона захисту під час судового розгляду не висловила заперечень щодо відомостей, зафіксованих у протоколі слідчого експерименту, що, з урахуванням правової позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 10.08.2022 у справі № 556/1969/18, не може свідчити про недопустимість як доказу протоколу слідчого експерименту.
Висновком судової експертизи матеріалів, речовин та виробів від 17.04.2025 № СЕ-19/121-25/8140-ФХД, проведеної Харківським НДЕКЦ МВС України, предметом якої було дослідження рідин, вилучених у ОСОБА_4 в ході проведеного обшуку за місцем його проживання. 
Зокрема, за результатами проведених досліджень судовий експерт дійшов таких висновків: 
1. Надана на дослідження рідина у пляшці з написом на етикетці «МИКС» має вуглеводневий склад, характерний для світлих нафтопродуктів - гасів.
2. Надана на дослідження рідина у пляшці з написом на етикетці: «...РОЗЧИННИК КАЛОША» має вуглеводневий склад, характерний для світлих нафтопродуктів - бензинів-розчинників.
3. Надана на дослідження рідина у пляшці з написом на етикетці: «... УАЙТ-СПІРИТ..» має вуглеводневий склад, характерний для світлих нафтопродуктів - бензинів-розчинників
4. У складі рідини в полімерній пляшці з написом «АЦЕТАТ» нафтопродуктів та пально-мастильних матеріалів не виявлено. Відповідь на запитання «…легкозаймистих або горючих рідин..» виходить за межі спеціальних знань експерта.
Висновками судової експертизи матеріалів, речовин та виробів від 23.04.2025 № СЕ-19/121-25/8142-ФХД, № СЕ-19/121-25/8143-ФХД, проведеної Харківським НДЕКЦ МВС України, предметом якої було дослідження одягу та взуття ОСОБА_4 , вилученого під час його затриманні, відповідно до яких: на наданих на дослідження кедах, штанах сірого кольору та кофті сірого кольору виявлено сліди змінених світлих нафтопродуктів (бензинів, гасів, дизельних палив), встановити вид якого не видалось можливим, оскільки нафтопродукт знаходився у вигляді слідів на предметі-носії, що призвело до зміни його складу та часткової втрати.
Висновком судової пожежно-технічної експертизи від 20.05.2025 № СЕ-19/121-25/8121-ПТ, проведеної Харківським НДЕКЦ МВС України, відповідно до якої технічною (безпосередньою) причиною пожежі в автомобілі марки ГАЗ моделі 3302-414, 2008 року випуску, VIN: НОМЕР_3 , синього кольору д.н.з. НОМЕР_1 , є займання пароповітряної суміші над горючою (легкозаймистою) рідиною, яка була розлита на поверхні вітрового скла, капота і правого переднього крила автомобіля. Займання відбулося під впливом нештатного джерела відкритого вогню (полум?я сірника, запальнички тощо).
Висновком судової транспортної-товарознавчої експертизи № 4564 від 25.04.2025, проведеної Національним науковим центром «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса», відповідно до якої вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля «ГАЗ-3302-414»,
д.н.з. НОМЕР_4 , становить 116306,31 грн. Як слідує з описової частини та фототаблиць до вказаного висновку експерта, причиною пошкодження вказаного автомобіля є підвищені температурні навантаження.
Водночас суд не надає оцінку іншим висновкам експерта, які були надані стороною обвинувачення, та не покладає їх в обґрунтування вироку, оскільки вони ані спростовують, ані підтверджують винуватість ОСОБА_4 . 
Відтак, суд зазначає про належність та допустимість доказів, наданих стороною обвинувачення, на підтвердження вчинення ОСОБА_4 умисних дій з метою пошкодження шляхом підпалу автомобіля марки «ГАЗ» моделі «3302-414», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 . 
Щодо епізоду умисного заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень.
Допитаний потерпілий ОСОБА_6 показав, що він працює старшим оперуповноваженим ХРУП №2 ГУНП в Харківській області. У зв`язку із надходженням повідомлення про вчинення підпалу автомобіля за адресою м. Харків, вул. Академіка Павлова, 160-В, він разом з іншими співробітниками поліції 17.03.2025 виїхав на місце події. Після приїзду на місце події, ОСОБА_6 вказали на особу (як далі було встановлено – ОСОБА_4 ), яка підозрюється у вчиненні підпалу, який на той момент сидів на лавці біля під`їзду. ОСОБА_6 було надано вказівку перебувати разом із підозрюваним. Як зазначив потерпілий, ОСОБА_4 на той момент за зовнішніми ознаками перебував у стані алкогольного сп`яніння, однак поводив себе спокійно та не проявляв агресії. В подальшому було прийняте рішення йти разом із підозрюваним до його квартири для проведення невідкладних слідчих дій, у зв`язку з чим
 ОСОБА_6 разом із іншими співробітниками поліції попрямували до під`їзду, щоб разом на ліфті піднятись до поверху, де розташована квартира ОСОБА_4 . Надалі працівники поліції разом із ОСОБА_4 зайшли до під`їзду та викликали ліфт. Після прибуття ліфту першим до кабіни ліфту зайшов ОСОБА_4 , а за ним зайшов ОСОБА_6 , інші працівники поліції в цей час перебували позаду у під`їзді. В цей момент ОСОБА_4 , неочікувано для потерпілого, почав наносити правою рукаю удари в область голови ОСОБА_6 , при цьому тримав у руці металевий предмет, яким виявився ключ від квартири, та намагався втекти від поліцейських. Згідно показів потерпілого, йому було нанесено 2-3 удари по лівій щоці та 1 удар в лобну ділянку голови. Вказані протиправні дії ОСОБА_4 були припинені поліцейськими шляхом застосування фізичної сили та спеціальних засобів – кайданок. Після припинення агресивної поведінки ОСОБА_4 , було проведено слідчі дії у його квартирі, а потерпілий звернувся за медичною допомогою.
Допитаний свідок ОСОБА_10 показав, він працює оперуповноваженим ХРУП №2 ГУНП в Харківській області та разом з іншими поліцейськими 17.03.2025 перебував на місці події, у зв`язку повідомлення про підпал автомобіля за адресою м. Харків, вул. Академіка Павлова, 160-В. Свідок повідомив, що ОСОБА_4 , якого на той час вважали підозрюваним у підпалі автомобіля, спокійно сидів на лавці біля під`їзду, а біля нього знаходився інший поліцейський. В подальшому поліцейські разом із ОСОБА_4 попрямували до ліфту та під час цього ОСОБА_4 почав проявляти агресію, вчинив бійку із ОСОБА_6 , розмахував ключами та намагався втекти. У зв`язку з цим до
 ОСОБА_4 були застосовані кайданки та в подальшому проведені слідчі дії у квартирі підозрюваного. Також свідок зазначив, що за його переконанням, ОСОБА_4 перебував у стані алкогольного сп`яніння.
Допитаний свідок ОСОБА_8 показав, що він працює слідчим СВ ХРУП №2 ГУНП в Харківській області та виїхав на місце події для проведення слідчих дій за фактом підпалу автомобіля за адресою АДРЕСА_2 . Свідок перебував на вулиці біля під`їзду вказаного будинку та готувався до проведення слідчих дій. На той час на вулиці знаходився ОСОБА_4 разом з іншими працівниками поліції та чекали на початок проведення слідчих дій. Надалі ОСОБА_4 у супроводі поліцейських зайшло до під`їзду вищезазначеного будинку, при цьому ОСОБА_4 йшов попереду, а свідок йшов останнім. Через незначний проміжок часу свідок побачив, що у під`їзді почалася штовханина, але він не бачив, що саме там відбувалось, оскільки перебував позаду. В подальшому ОСОБА_4 та працівники поліції все ж піднялись на 8 поверх будинку, де знаходиться квартира ОСОБА_4 , в якій було проведено невідкладний обшук. При цьому свідок зазначив, що ОСОБА_4 поводив себе агресивно, висловлював погрози на адресу поліцейських. Під час допиту свідок не зміг підтвердити, що він бачив наявність у потерпілого тілесних ушкоджень.
Допитаний свідок ОСОБА_9 показав, що він працює старшим оперуповноважений ХРУП №2 ГУНП в Харківській області та за вказівкою керівництва виїхав на місце події за фактом підпалу автомобіля за адресою м. Харків, вул. Академіка Павлова, 160-В. На місці події вже перебували інші поліцейські, свідки та ОСОБА_4 (на якого вказували, як на особу, що здійснила підпал автомобіля), який спокійно сидів на лавці біля під`їзду. Потім приїхав слідчий ОСОБА_8 , який запропоновав пройти до квартири, де мешкає ОСОБА_4 , для проведення обшуку. Після цього, ОСОБА_4 в супроводі поліцейських зайшли до під`їзду та попрямували до ліфту. Першим до ліфту зайшов ОСОБА_6 , а вцей час ОСОБА_4 почав поводити себе неадекватно, почав битися головою, падати на підлогу та наніс тілесні ушкодження ОСОБА_6 . Водночас свідок повідомив, що він не бачив моменту нанесення тілесних ушкоджень, але чув як ОСОБА_6 казав ОСОБА_4 «навіщо це ти робиш?». Згодом свідок побачив, що в руках у ОСОБА_4 були ключі, на голові ОСОБА_6 була кров. 
Згідно з протоколом слідчого експерименту від 25.04.2025, проведеного за участю потерпілого, останній повідомив слідчому, що 17.03.2025, приблизно о 23 год. 00 хв., ОСОБА_6 у складі слідчо-оперативної групи прибув за адресою м. Харків, вул. Академіка Павлова, 160-В для встановлення обставин підпалу автомобіля «ГАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 . В ході відпрацювання даної події ОСОБА_6 від іншого поліцейського ОСОБА_9 стало відомо, що до підпалу автомобіля причетний
 ОСОБА_4 , який на той час сидів на лавці біля під`їзду. ОСОБА_6 , перебуваючи поряд із ОСОБА_4 , повідомив останнього, що він є працівником поліції та надав йому службове посвідчення. Деякий час ОСОБА_6 та ОСОБА_4 спілкувались на різні теми, при цьому ОСОБА_4 поводив себе спокійно. 
Приблизно о 23 год. 00 хв. год до місця події прибув слідчий ОСОБА_15 з метою проведення невідкладних слідчих дій, а саме обшуку місця мешкання ОСОБА_4 ОСОБА_6 разом зі слідчим ОСОБА_15 та іншими працівниками поліції, а саме ОСОБА_16 та ОСОБА_17 почали заходити в під?їзд, де розташована квартира ОСОБА_4 . В той час коли зайшли до ліфту будинку, ОСОБА_4 стоячи лицем до ОСОБА_6 , на відстані приблизно 30 см. від нього, безпідставно штовхнув ОСОБА_6 в ліфті своєю правою рукою, після чого почав наносити потерпілому правою рукою 2 удари по ділянках обличчя ОСОБА_6 , а саме: в ліву скулу обличчя, у цей момент потерпілий почав ухилятися, потім він побачив, що у ОСОБА_4 у руці знаходиться предмет сріблястого кольору (ключ від замку) у зв`язку з чим ОСОБА_6 нахилив голову з метою не отримання травм очей. В цей час ОСОБА_4 тримаючи сріблястий предмет в правій руці, наніс два удари ним у ділянку голови ОСОБА_6 , удари відбувалися замахуючись зверху до низу, а саме один в лобну частину, а другий в тім?яну частину голови, так як ОСОБА_6 опустив обличчя та намагався вибити своєю рукою сріблястий предмет з правої руки ОСОБА_4 .. Після цього останній почав вибігати з ліфта, та зачепився за ліфт, та впав на площадку зі сходами це було на першому поверсі будинку. З метою подальшого припинення протиправних дій ОСОБА_4 до нього були застосовані заходи примусу, при цьому в правій руці ОСОБА_4 стиснувши, тримав ключі від квартири, якими скоріш за все він і наносив. ОСОБА_6 удари в голову. В подальшому потерпілий ОСОБА_6 показав як ОСОБА_4 наносив йому тілесні ушкодження.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 09/309-С/2025 від 28.04.2025, проведеної Харківським обласним бюро судово-медичної експертизи, встановлено, що на підставі даних судово-медичної експертизи ОСОБА_6 , згідно раніше проведеної судово-медичної експертизи, судово-медичний експерт дійшов висновку про наявність у ОСОБА_6 : синця на голові, який виник від ударної дії тупого твердого предмету; синців та саден на шиї, які виникли від дії твердих тупих предметів з обмеженою діючою поверхнею за механізмом удару-стиску-тертя-ковзання; садна на голові, які виникли від дії тупих твердих предметів з обмеженою діючою поверхнею за механізмом тертя-ковзання та могли бути спричинені в строк, вказаний в постанові про призначення експертизи, тобто 17.03.2025. Вказані тілесні ушкодження по ступеню їх тяжкості відносяться до легких.
Надаючи оцінку вказаним доказам з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків. 
Суд зазначає, що обставини та хронологія подій цілком узгоджуються із показами потерпілого та свідків, а наявність у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень підтверджена належними та допустимими доказами. В ході судового розгляду не було встановлено обставин, які б ставили під сумнів покази свідків та потерпілого з метою безпідставного притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності.
Під час допиту обвинувачений ОСОБА_4 в цілому підтвердив вищенаведені обставини, хоча здебільшого наполягав, що змушений був так вчинити, через неправильне паркування автомобіля у його дворі та відсутність можливості будь-яким іншим чином вплинути на це. Крім того, достовірність та повнота вказаних висновків, так само як і правдивість показань свідків та потерпілого стороною захисту в ході судового розгляду не заперечувалась.
Враховуючи викладене, суд вважає доведеною поза розумним сумнівом вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 194 КК України, тобто умисне пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу, за ч. 2 ст. 345 КК України, тобто умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 вперше притягається до кримінальної відповідальності, офіційно не працює, неодружений, на утриманні дітей немає, на обліку у лікарів нарколога та лікаря психіатра не перебуває.
Інших відомостей, які характеризують особу обвинуваченого судом не встановлено.
Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Обставин, яка відповідно ст. 67 КК України обтяжує покарання, суд визнає вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд враховує наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Заходи примусу повинні ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.
Прокурор просив призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання: за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 роки; за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років. 
Потерпілий ОСОБА_6 підтримав запропоноване прокурором покарання.
Потерпілий ОСОБА_7 надав до суду заяву, в якій просив проводити судові засідання без його участі, при призначенні покарання покладається на розсуд суду.
Заслухавши думку прокурора та потерпілих, позицію обвинуваченого, враховуючи тяжкість вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, одне з яких є тяжким злочином, а інше – нетяжким злочином, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, наявність обставини, яка його обтяжує, суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 345 КК України.
При призначенні покарання суд враховує, що такі дії обвинуваченого не узгоджуються із правилами співіснування між мешканцями багатоквартирного будинку та мають вирішуватись в інший спосіб, аніж шляхом підпалу автомобіля. Також суд враховує, що переслідуючи мету помсти, або намагання провчити сусіда, який, на переконання обвинуваченого, неправильно припаркував автомобіль у дворі, обвинувачений нехтував безпекою інших людей, оскільки внаслідок підпалу автомобіля, останній міг вибухнути. І хоча в останньому слові ОСОБА_4 зазначив, що готовий понести будь-яке покарання, призначене судом, однак обвинувачений не висловив щирого жалю чи каяття у зв`язку зі своїми діями, а навпаки, до останнього залишався переконаним, що не міг вчинити інакше.
Однак, з урахуванням наведених обставин, на переконання суду, запропоноване прокурором покарання є надто суворим та не узгоджується із принципами справедливості, співмірності та індивідуалізації, з огляду на таке.
Верховний Суд у постанові від 15.02.2022 у справі № 756/12417/19 висловив таку позицію щодо призначення покарання.
Так, згідно зі ст. 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Домірність покарання за злочин є проявом справедливості як однієї з основоположних засад кримінального провадження.
У ст. 65 КК визначено загальні засади призначення покарання, які наділяють суд правом вибору між однією із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, кожна з яких є законною. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого без відбування покарання. За змістом ст. 75 КК рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Системне тлумачення цих правових норм дозволяє дійти висновку, що питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання, разом з цим, з огляду на положення ст. 75 КК, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, у тому числі, у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому суд має врахувати не тільки тяжкість злочину, особу винного, але й інші обставини справи.
Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.
Презумпція призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання (ч. 2 ст. 65 КК) має застосовуватись і при вирішенні питання про порядок відбування покарання, зокрема, про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням. Обов`язок доведення того, що менш суворий вид покарання або порядок його відбування є недостатнім, покладається на сторону обвинувачення.
Водночас прокурором не наведено аргументів щодо необхідності призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі без можливості звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.
При цьому суд враховує позицію потерпілого ОСОБА_7 (по епізоду пошкодження майна), який не лише не наполягав на призначенні суворого покарання, а навіть не заявив цивільний позов до обвинуваченого. На переконання суду, саме позиція потерпілого у даній категорії справ є визначальною при призначенні обвинуваченому покарання.
Щодо позиції іншого потерпілого — ОСОБА_6 (по епізоду заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень), суд зазначає, що його доводи фактично зводяться до відтворення позиції прокурора та не містять самостійного обґрунтування. Водночас, на переконання суду, характер та обставини заподіяних тілесних ушкоджень поліцейському, їх суспільна небезпека, неспівмірні із запропонованим прокурором покаранням.
З урахуванням наведеного, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 345 КК України, визначивши остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, та звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, встановивши максимальну тривалість іспитового строку, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Приймаючи таке рішення, суд враховує, що ОСОБА_4 вперше притягається до відповідальності, в ході досудового розслідування та судового розгляду перебував під вартою, а тому є підстави вважати, що обвинувачений усвідомлює наслідки порушення закону, а також наслідки порушення вимог іспитового строку.
Відносно обвинуваченого обраний запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Цивільний позов не заявлено.
Питання про процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертиз, суд вирішує у відповідності до вимог ст. 124 КПК України, згідно яких вказані витрати стягуються з обвинуваченого на користь держави.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Питання щодо речових доказів і документів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. 128-129, 369-371, 373-377 КПК України суд 

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 345 КК України та призначити йому покарання:
за ч. 2 ст. 194 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;
за ч. 2 ст. 345 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України призначити  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за сукупністю кримінальних правопорушень остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки, з покладанням обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1, п. 2, 3 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).
Запобіжний захід, обраний ОСОБА_4 , у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання за адресою  АДРЕСА_1 - залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Відповідно до ч. 1 ст. 165 КВК України початок строку відбування покарання обчислювати з моменту проголошення вироку суду, тобто з 30.03.2026.
Зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : згідно з ч. 5 ст. 72 КК України, строк попереднього ув`язнення з 18.03.2025 по 24.12.2025 включно, з розрахунку один день тримання під вартою відповідає одному дню позбавлення волі; згідно з ч. 7 ст. 72 КК України, строк перебування під цілодобовим домашнім арештом з 25.12.2025 по 30.03.2026 (на день проголошення вироку) з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.
Скасувати арешти на майно, накладені ухвалою слідчого судді Московського районного суду
м. Харкова від 21.03.2025 (справа № 643/4469/25), від 21.03.2025 (справа № 643/4455/25) .
Речові докази, визнані постановою слідчого від 18.03.2025, а саме: пляшку з рідиною різкого запаху, яка заповнена наполовину, об`єм пляшки - 1,5 л., - вилучену та поміщену до полімерного пакету RAW 0015242; пляшку об?ємом - 0,57 мл., з написом «Розчинник Калоша» у якій мається рідина з різким запахом – вилучену та поміщену до полімерного пакету RAW 0015243; пляшку синього кольору з написом «Уайт-спіріт», в якій міститься рідина з різким запахом - вилучену та поміщену до полімерного пакету RAW 0015244; пляшку прозору, пластикову з написом «АЦЕТАТ», в якій міститься рідина з різким запахом - вилучену та поміщену до полімерного пакету PSP1292022Є; пластикову пляшку з написом «ПРОПАНОЛ», в якій міститься рідина з різким запахом - вилучену та поміщену до полімерного пакету QHY 0042245; пластикову пляшку з написом «СПИРТ», в якій міститься рідина з різким запахом - вилучену та поміщену до полімерного пакету ОHУ0042246; скляну пляшку з написом «OXYGEN» із залишками рідини з різким запахом - вилучену та поміщену до полімерного пакету QHY 0042247 – знищити після набрання вироком законної сили.
Речові докази, визнані постановою слідчого від 18.03.2025, а саме: мобільний телефон ТМ «Nomi» IMEI: НОМЕР_5 ; IMEI2: НОМЕР_6 з сім - картою НОМЕР_7 , НОМЕР_8 ; дві запальнички та сірники; спортивна костюм сірого кольору; кросівки сірого кольору – повернути власнику після набрання вироком законної сили.
Речові докази, визнані постановою слідчого від 18.03.2025, а саме: 3 фрагменти ланцюжка жовтого кольору, хрестик з металу жовтого кольору, куртка чорного кольору «Nike», вилучені під час проведення огляду місця події 18.03.2025 та передані ОСОБА_6 згідно зберігальної розписки – вважати повернутим власнику після набрання вироком законної сили.
Транспортний засіб марки «ГАЗ» моделі «3302-414», д.н.з. НОМЕР_1 (номер шасі НОМЕР_9 ), який був вилучений під час проведення огляду місця події 17.03.2025 та переданий ОСОБА_7 згідно зберігальної розписки від 17.03.2025 – вважати повернутим законному володільцю після набрання вироком законної сили.
Стягнути з  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз:
- за проведення Харківським НДЕКЦ МВС України судової експертизи матеріалів, речовин та виробів від 21.04.2025 № СЕ-19/121-25/8141-ФХД в розмірі 4457 грн;
- за проведення Національним науковим центром «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» судової транспортної-товарознавчої експертизи № 4564 від 25.04.2025 в розмірі 16963,20 грн;
- за проведення Національним науковим центром «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» судової молекулярно-генетичної експертизи № 4607 від 24.04.2025 в розмірі 10177,92 грн;
- за проведення Харківським НДЕКЦ МВС України судової експертизи матеріалів, речовин та виробів від 22.04.2025 № СЕ-19/121-25/8139-ФХД в розмірі 5348,40 грн;
- за проведення Харківським НДЕКЦ МВС України судової експертизи матеріалів, речовин та виробів від 21.04.2025 № СЕ-19/121-25/8138-ФХД в розмірі 4457 грн;
- за проведення Харківським НДЕКЦ МВС України судової експертизи матеріалів, речовин та виробів від 17.04.2025 № СЕ-19/121-25/8140-ФХД в розмірі 5348 грн;
- за проведення Харківським НДЕКЦ МВС України судової експертизи матеріалів, речовин та виробів від 23.04.2025 № СЕ-19/121-25/8142-ФХД в розмірі 4457 грн;
- за проведення Харківським НДЕКЦ МВС України судової експертизи матеріалів, речовин та виробів від 21.04.2025 № СЕ-19/121-25/8143-ФХД в розмірі 4457 грн;
- за проведення Харківським НДЕКЦ МВС України судової пожежно-технічної від 20.05.2025
№ СЕ-19/121-25/8121-ПТ в розмірі 10696,80 грн.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Салтівський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя           ОСОБА_18