Справа № 358/319/26  Провадження № 3/358/199/26   	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2026 року м. Богуслав 

Суддя Богуславського районного суду Київської області Буравова К.І., розглянувши матеріали, які надійшли від батальйону №2 полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції (смт. Ставище) про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за статтями 124, ч. 4 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,- 

УСТАНОВИЛА: 

Згідно протоколу серії ЕПР1 № 590688 від 13.02.2026 складеного поліцейським ПРПП 1 взводу 2 рота 2 батальйону ППП в місті Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП, капралом поліції Оверчуком В.О., 13.02.2026 о 17:30 годині на дорозі з с. Корківка 2 км до с. Щербашенці водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «Ford Fusion», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , при цьому не стежив за дорожньою обстановкою, не був уважним у результаті чого здійснив наїзд в дерево, що завдало механічних пошкоджень транспортному засобу, чим порушив вимоги п. 2.3 «б» ПДР. 

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано, за ст. 124 КУпАП.
Згідно протоколу серії ЕПР1 № 590705 від 13.02.2026 складеного поліцейським ПРПП 1 взводу 2 рота 2 батальйону ППП в місті Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП, капралом поліції Оверчуком В.О., 13.02.2026 о 17:30 годині на дорозі з с. Корківка 2 км до с. Водій Щербашенці ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Ford Fusion», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці вчинення ДТП за допомогою алкотестера Драгер, результат огляду позитивний — 2,09 ‰, тест № 4281. Водій з результатом огляду не згоден, від проходження огляду в найближчому медичному закладі, а саме Таращанській районній лікарні категорично відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР , п. 2.10 «є» ПДР .
Дії ОСОБА_1 кваліфіковано, за ч. 4 ст. 130 КУпАП.
У судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, — ОСОБА_1 , вини не визнав та пояснив, що мав намір продати автомобіль. З його слів, йому зателефонував невідомий чоловік, який представився ОСОБА_2 , після чого приїхав для огляду транспортного засобу. Як зазначив ОСОБА_1 , 13.02.2026 близько 17 год. 30 хв. він разом із зазначеним чоловіком, який перебував за кермом та представився військовослужбовцем, рухалися автомобілем по дорозі в с. Щербашені, де сталася дорожньо-транспортна пригода — автомобіль здійснив наїзд на дерево. Після цього, за його поясненнями, він втратив свідомість, а коли прийшов до тями, водія за кермом вже не було. Надалі на місце події прибули працівники поліції та бригада швидкої медичної допомоги. Також ОСОБА_1 пояснив, що залишився біля автомобіля, оскільки транспортний засіб належить його дочці та зареєстрований на її ім`я, у зв`язку з чим він не міг залишити його без нагляду. На запитання суду повідомив, що вживав алкогольні напої до дорожньо-транспортної пригоди.

Розглянувши протоколи про адміністративні правопорушення та додані до них матеріали, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оцінивши всі докази в сукупності, суд прийшов до наступного.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визначається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала їх настання.
Згідно п. 1.3. «Правил дорожнього руху», затверджених постановою КМ України від 10.10.2001 року № 1306 учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно п. 2.3 (б) Правил, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну.
Згідно з пунктом 1.9 Правил, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно з пунктом п. 2.10 «є» ПДР , у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).
Згідно ст.124 КУпАП, порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Пунктом 2.5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно ч.1 ст.130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів,а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Диспозиція ч. 4 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вживання водієм транспортного засобу після ДТП за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.
Об`єктивна сторона даного правопорушення полягає у вживанні водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю, зокрема, алкоголю.
Отже, відповідальність за ч. 4 ст. 130 КУпАП настає, коли особа, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю вживає, зокрема, алкоголь, або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.
За приписами ст. 266 КУпАП слідує, що огляд особи, у даному випадку, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного сп`яніння, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Закон покладає на суд обов`язок з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинено інкриміноване адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні.
На підтвердження факту вчинення ОСОБА_1  адміністративних правопорушень суду надано наступні докази:
- протокол серії ЕПР1 № 590688 від 13.02.2026, складеного відносно ОСОБА_1 , щодо вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП;
- протокол серії ЕПР1 № 590705 від 13.02.2026, складеного відносно ОСОБА_1 , щодо вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП;
- рапорт поліцейського взводу №1 роти № 2 батальйону ППП в місті Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП від 13.02.2026;
- акт на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних заходів від 13.02.2025, з зазначенням, що огляд не проводився;
- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до Таращанської районної лікарні від 13.02.2025, на огляд ОСОБА_1 ;
- чек «Drager» Alcotest 6820, прилад ARНК- 0534, тест №4281, згідно з яким ОСОБА_1 пройшов тестування на алкоголь, результат 2,09 ‰.
- схему місця дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 13.02.2026, о 17:30 годині, що сталася на виїзді із с. Щербашенці в сторону с. Коряківка (з фототаблицями), якою підтверджується місце дорожньо-транспортної пригоди, розташування автомобіля, зазначено які саме виявлено механічні ушкодження;
-відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, що містяться на оптичному диску.
Проаналізувавши вказані докази у їх сукупності, суд доходить висновку, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Ford Fusion», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , наявними у справі доказами не підтверджується.

Зокрема, відеозаписи з нагрудних відеокамер працівників поліції підтверджують, що ОСОБА_1 одразу повідомив поліцейських про те, що за кермом транспортного засобу перебував не він, а інша особа.

Так, із дослідженого у судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери поліцейського, що міститься на оптичному диску, доданому до протоколу, встановлено факт дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 13.02.2026 за участю автомобіля марки «Ford Fusion», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 .

Зазначеним відеозаписом зафіксовано, що на місці події ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager», за результатами якого встановлено 2,09 ‰ алкоголю в крові.

На запитання працівників поліції ОСОБА_1 повідомив, що транспортним засобом керував інший чоловік, який представився військовослужбовцем, однак після дорожньо-транспортної пригоди залишив місце події. Водночас ОСОБА_1 підтвердив, що вживав алкогольні напої до моменту дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, з урахуванням наведеного, досліджених судом матеріалів справи, а також наданих відеозаписів із нагрудних камер працівників поліції, суд приходить до висновку, що такі докази не містять об`єктивної та беззаперечної фіксації факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 у момент вчинення ДТП.

Відеоматеріали не відображають процесу руху транспортного засобу під керуванням зазначеної особи, не фіксують моменту початку або здійснення керування, а також не містять інших даних, які б у сукупності дозволяли достовірно встановити виконання ним функцій водія у розумінні правозастосовної практики та вимог законодавства.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Оскільки відповідальність за ч. 4 ст. 130 КУпАП пов`язується із встановленням факту причетності особи до дорожньо-транспортної пригоди саме як водія транспортного засобу, недоведеність факту керування виключає можливість наявності складу цього правопорушення.

Крім того, при перевірці доведеності вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП, необхідно з`ясувати не лише час і місце вчинення дорожньо-транспортної пригоди і причетність цієї особи до неї, а й час і місце вживання цією особою алкоголю після ДТП.

Разом з цим, у матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, зокрема, відсутні докази об`єктивної сторони, а саме факту вживання ним після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Недоведеність винуватості особи в силу вимог ст. 9 КУпАП свідчить про відсутність об`єктивної сторони правопорушення і, відповідно, складу правопорушення.

Орган (посадова особа) відповідно до ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Суд, зберігаючи безсторонність, позбавлений можливості самостійно збирати докази на користь будь-якої із сторін провадження.

Норми статей 251–252 КУпАП визначають критерії оцінювання доказів: належність, допустимість, достовірність та достатність у сукупності. Відеозапис, відповідно до Інструкції МВС №1026 від 18.12.2018, є об`єктивним джерелом доказів і має підвищену доказову вагу, однак за відсутності фіксації факту керування не може сам по собі підтверджувати виконання особою функцій водія.

Правові позиції Верховного Суду (постанова від 20.02.2019 у справі №404/4467/16-а) та п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 конкретизують зміст поняття «керування транспортним засобом» як виконання функцій водія під час руху транспортного засобу, незалежно від тривалості часу або відстані, що унеможливлює кваліфікацію поведінки як «керування» за відсутності об`єктивної фіксації руху транспортного засобу під контролем особи.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що судочинство у національних судах повинно здійснюватися «згідно із законом».

У п. 44 рішення у справі «Корнєв та Карпенко проти України» від 30.09.2010 року Суд зазначив, що національні суди повинні забезпечувати дотримання як матеріальних, так і процесуальних норм.

У своїх рішеннях, у тому числі проти України, ЄСПЛ наголошує на необхідності суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності.

У зв`язку із застосуванням принципу презумпції невинуватості саме орган, який виявив факт адміністративного правопорушення, повинен довести наявність події і складу правопорушення та винуватість особи.

Деталі обвинувачення мають істотне значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (рішення у справі «Маттоціа проти Італії» від 25.07.2000 року).

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» (п. 146) ЄСПЛ зазначив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, щоб суд не виходив із наперед сформованого припущення про винуватість особи, а всі сумніви тлумачив на її користь.

У рішенні «Гефген проти Німеччини» ЄСПЛ сформулював підхід щодо недопустимості використання доказів, отриманих із порушенням встановленого порядку (доктрина «плодів отруєного дерева»).

За таких обставин, з урахуванням принципу презумпції невинуватості, суд доходить висновку, що провадження у справі про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративних правопорушень.

Відповідно до ст. 284 КУпАП у разі наявності обставин, передбачених ст. 247 КУпАП, виноситься постанова про закриття справи.

На підставі наведеного та керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 124, ч. 4 ст. 130, ст. 245, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 251, 252, 266, 283, 284 КУпАП, суддя —

ПОСТАНОВИЛА: 

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 , за ст. 124, ч. 4 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Богуславський районний суд Київської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.
Повний текст постанови виготовлено — 24.04.2026 року.

Суддя  	К. І. Буравова