Провадження № 1-кп/742/199/26 
Єдиний унікальний № 742/5522/25

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 березня 2026 року м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області
в складі: головуючого-судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні міста Прилуки кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань /далі - ЄРДР/ 01.07.2025 р. за № 12025275420000219, за обвинуваченням: 

ОСОБА_3  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Яблунівка, Прилуцького р-ну, українця, громадянина України, розлученого, працюючого ФОП, зареєстрованого та фактичного проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого - 

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.1971 КК України 

за участі сторін кримінального провадження:
прокурор - ОСОБА_4 ,
обвинувачений - ОСОБА_3 , 
представник потерпілого - ОСОБА_5 

ВСТАНОВИВ:
І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:
ОСОБА_3 , будучи фізичною особою підприємцем, маючи умисел на самовільне зайняття земельної ділянки в охоронній зоні, з метою отримання прибутку, маючи корисливий мотив, всупереч вимогам ч.3 ст.76, ст.ст.112,116-126 ЗК України, що регламентують набуття і реалізацію права на землю, достовірно знаючи про відсутність у нього відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу у власність або надання у користування (оренду) земельної ділянки комунальної форми власності з кадастровим номером 7424189700:04:000:0369, загальною площею 15,2459 га, що перебуває у власності Яблунівської територіальної громади Прилуцького району та відповідно до Державного акта на право постійного користування землею серії ЧН 00105, виданого 09.06.2005 р., надана в постійне користування КМЗ «Яблунівський ліцей» Чернігівської обласної ради, а також за відсутності будь-якого правочину щодо використання даної земельної ділянки, розташованої у с. Яблунівка Прилуцького району Чернігівської області, у період березня – травня 2025 року, більш точної дати та часу судом не встановлено, за допомогою власної сільськогосподарської техніки, здійснив обробіток частини вищевказаної земельної ділянки на загальній площі 14,0637 га, у тому числі земельної ділянки площею 1,1108 га з видом обмеження – «Охоронна зона повітряної лінії ЛЕП 35 кВт», що належить акціонерному товариству «Чернігівобленерго», в межах 2-3-4-35 метрової охоронної зони по обидві сторони від вказаної лінії електропередач, чим фактично вчинив самовільне зайняття земельної ділянки, після чого у подальшому самовільно використовував її шляхом обробітку, засівання та вирощування сільськогосподарських культур: ячменю та кукурудзи.
Вказаними діями, які виразились у самовільному зайнятті земельної ділянки в охоронній зоні, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.1971 КК України.
ІІ. Позиція прокурора та показання обвинуваченого.
2.1 Прокурор підтримала обвинувачення, сформульоване в обвинувальному акті, просила визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.1971 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 років обмеження волі із застосуванням ст.ст.75,76 КК України.
2.2 У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та надав показання, які за своїм змістом повністю відповідають викладеним вище обставинам про те, що у період з березня – травня 2025 р. умисно, з корисливих мотивів, за допомогою власної сільськогосподарської техніки, він здійснив обробіток земельної ділянки загальною площею 15,2459 га, де посіяв та вирощував сільськогосподарські культури: ячмінь та кукурудзу. Обвинувачений підтвердив, що перед початком обробітку земельної ділянки, він усвідомлював про відсутність в нього будь-яких прав на її обробіток та користування. Незважаючи на виявлений в червні 2025 р. правоохоронцями факт самовільного зайняття ним земельної ділянки, обвинувачений в жовтні минулого року зібрав врожай.
Обвинувачений погодився з вартістю збитків, яка була визначена під час досудового слідства, повідомивши про їх добровільне відшкодування, щиро розкаювався, просив суворо не карати та висловлював готовність понести призначене судом покарання.

ІІІ. Позиція потерпілого.
3.1 У судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_5 , з огляду на встановлений порядок дослідження доказів, який обумовлений позицією прокурора та обвинуваченого, відмовилась надавати показання. 
При цьому, вона повідомила про повне відшкодування обвинуваченим заподіяних збитків та активну громадянську позицію останнього в житті Яблунівської територіальної громади Прилуцького району, у вирішенні питання про вид та міру покарання покладається на розсуд суду. 

ІV. Оцінка Суду.
4.1 З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд, вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки про таке не заперечують всі учасники судового провадження, які показали, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Враховуючи показання обвинуваченого, які співвідносяться з пред`явленим обвинуваченням, добровільність його відмови від свого права на повний розгляд кримінального провадження, та приймаючи до уваги, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються, суд вважає за необхідне дослідити виключно матеріали, що характеризують особу обвинуваченого.
4.2 За таких обставин суд вважає, що пред`явлене обвинувачення ОСОБА_3 у самовільному зайнятті земельної ділянки в охоронній зоні, знайшло своє підтвердження в ході судового розгляду, а відтак його дії кваліфікує за ч.1 ст.121 КК України.

V. Призначення покарання.
5.1 Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку.
Судом враховується, що щире каяття ОСОБА_3 під час судового розгляду проявилося в критичній оцінці ним свого діяння шляхом визнання вини, запевнення, що він більше подібного не вчинить і бажає виправитись. Про щирість каяття обвинуваченого свідчить і повне відшкодування потерпілому заподіяних збитків, що підтверджується копією квитанції до платіжної інструкції.
Активне сприяння розкриттю злочину проявилось в тому, що обвинувачений добровільно своїми активними діями надавав допомогу органам досудового розслідування та суду у з`ясуванні тих обставин вчинення злочину, що мають істотне значення для повного його розкриття.
5.3 Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.
5.3. Вирішуючи питання про вид покарання ОСОБА_3 , суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до ст.ст.65-67 КК України враховує:
- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно із ст.12 КК України, є нетяжким злочином;
- фактичні обставини скоєного злочину (час, місце, спосіб, мотиви, наслідки скоєного злочину, поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, добровільне відшкодування збитків до винесення вироку);
- особу обвинуваченого (загально-соціальні дані): вік, освіту та стан здоров`я, сімейний стан, офіційно працюючого, позитивну характеристику за місцем проживання; 
- раніше не судимого та до адміністративної відповідальності раніше не притягувався;
- не перебування обвинуваченого на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога;
- наявність обставин, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання;
- досудову доповідь з інформацією про середній ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства;
- позицію прокурора, яка наполягала на призначенні обвинуваченому покарання у виді обмеження волі з застосуванням процедури звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, та обвинуваченого щодо виду та міри покарання.
5.4 При визначенні виду та міри покарання суд враховує характер вчиненого діяння, яке становить підвищену небезпеку через посягання на землі в охоронних зонах об`єктів енергетики, що в умовах воєнного стану є критично важливим для життєдіяльності регіону. 
Окремо суд звертає увагу на поведінку обвинуваченого після виявлення правопорушення правоохоронними органами у червні 2025 року. Той факт, що ОСОБА_3 , достовірно знаючи про початок кримінального провадження, не припинив протиправне використання земельної ділянки та у жовтні 2025 року здійснив збір врожаю, свідчить про стійку спрямованість умислу на отримання незаконного доходу. Зазначене вказує на те, що корисливий інтерес обвинуваченого домінував над правосвідомістю та обов`язком дотримуватися вимог закону.
5.5 Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі в межах мінімальної межі санкції частини інкримінованої статті, що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.
Суд, беручи до уваги фактичні обставини справи, а також тяжкість кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, який позитивно характеризується, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та займає активну соціальну позицію в громаді, з огляду на другорядну роль кари як мети покарання, позицію прокурора та представника потерпілого, приходить до внутрішнього переконання, що виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України. Встановлення іспитового строку тривалістю 1 рік надасть можливість обвинуваченому оцінити свої дії та стати на шлях виправлення в результаті проведення уповноваженим органом з питань пробації профілактичних заходів.

VІ. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.
6.1 Процесуальні витрати по справі та речові докази відсутні.
Підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили чи інших заходів забезпечення кримінального провадження судом не встановлено.
Керуючись ч.3 ст.349,368,373-376 КПК України, суд –

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.1971 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 /двох/ років обмеження волі.
На підставі ч.2 ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 /один/ рік. 
На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України на ОСОБА_3  покласти такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Початок іспитового строку ОСОБА_3 обчислювати з моменту проголошення вироку.
Запобіжний захід ОСОБА_3 - не обирати.
Вирок може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. 

Суддя       ОСОБА_1