Справа № 197/129/26
Провадження № 2/197/301/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 квітня 2026 року с-ще Широке
Широківський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Панчука М.В.,
за участі секретаря судового засідання Гетьманенко О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Широке позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські фінансові операції" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
встановив:
представник ТОВ "Українські фінансові операції" звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 5026436 від 09.10.2024 в розмірі 46100 грн, а також понесених судових витрат. Позов мотивовано тим, що 09.10.2024 між ТОВ "Лінеура Україна" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 5026436, який підписано електронним підписом позичальника. За умовами договору встановлено, що за взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: відповідно до п. 1.2. тип кредиту – кредит, сума кредиту складає 10000 грн. Згідно із п. 1.3 Договору строк кредиту 360 днів: з 09.10.2024 року по 04.10.2025 року. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. На пільговий строк 30 днів з позичальником погоджено умови пільгового кредитування (пониженої відсоткової ставки) на умовах 1 відсотків у день, проте позичальником не виконано зазначених у договорі умов і до нього у як результат застосовано повну ставку кредитування у розмірі 1 % у день. Враховуючи невиконання Відповідачем своїх боргових зобов`язань перед Первісним кредитором, 02.06.2025 року ТОВ "Лінеура Україна" на підставі Договору факторингу № 02-1/06/2025 за плату відступило, а ТОВ "Українські фінансові операції" набуло право грошової вимоги до Відповідача. Таким чином, відповідач має заборгованість перед ТОВ "Українські фінансові операції" за Договором № 5026436 від 09.10.2024 року загальною сумою 46100 грн, яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту – 10000 грн, нарахованих процентів первісним кредитором – 23700 грн та 12400 грн відсотки нараховані ТОВ "Українські фінансові операції".
Ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 16.02.2026 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Позивач, представник позивача в судове засідання не з`явилися. 19 березня 2026 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у відсутність, у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, зокрема шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, про причини своєї неявки не повідомила. Заяв, клопотань від неї не надходило.
Суд у зв`язку з вищевикладеним зазначає, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
При цьому обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").
Суд, враховуючи ту обставину, що позивачу та відповідачу були створені належні та достатні умови для подання суду відповідних заяв по суті справи, заяв із процесуальних питань та доказів, вважає, що чергове відкладення розгляду справи порушуватиме розумний строк розгляду цивільної справи, у зв`язку із чим суд вважає за необхідним ухвалити відповідне рішення, а тому зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини справи, суд дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що 09.10.2024 між ТОВ "Лінеура Україна" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 5026436. Відповідно до умов договору Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі – кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Тип кредиту – кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 10000 грн. Строк кредитування (строк, на який надається кредит): 360 днів. Стандартна процента ставка становить 1,00% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредитування. Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок Клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 . У випадку невиконання та/або неналежного виконання (прострочення виконання) Клієнтом своїх грошових зобов`язань за Договором Товариство має право нарахувати, а Клієнт зобов`язаний на вимогу Товариства сплатити Товариству штраф: у розмірі 25% від суми невиконаного та/або неналежно виконаного грошового зобов`язання на 2-й день кожного факту такого невиконання та/або неналежного виконання. Вказаний договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 94909. 
В матеріалах справи міститься паспорт споживчого кредиту, підписаний 09.10.2024 ОСОБА_1 в якому містяться основні умови кредитування та інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача.
Відповідно до листа ТОВ "Пейтек" вих. № 20250610-1743 від 10.06.2025, Відповідно до кредитного договору 09.10.2024 було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ "Лінеура Україна" на суму 10000 грн, призначення платежу: зарахування на картку, маска картки НОМЕР_2 .
Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 5026436 від 09.10.2024 ОСОБА_1 нараховано у період з 09.10.2024 по 02.06.2025 включно заборгованість у розмірі 38700 грн, з яких 10000 грн – тіло кредиту, 23700 грн – проценти, 5000 грн – штрафні санкції. 
На підставі договору факторингу № 02-1/06/2025 від 02.06.2025 ТОВ " Лінеура Україна" відступило на користь ТОВ "Українські фінансові операції" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 5026436 – боржник ОСОБА_1 , відповідно до реєстру боржників від 02.06.2025. 
Згідно розрахунку заборгованості ТОВ "Українські фінансові операції" в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ "Українські фінансові операції" з дати факторингу 02.06.2025 року донараховано відсотки за (124 календарних днів) в сумі 12400 грн.
Позивачем заявлена сума до стягнення за кредитним договором № 5026436 від 09.10.2024 року становить 46100 грн, яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту – 10000 грн, нарахованих процентів первісним кредитором – 23700 грн та 12400 грн відсотки нараховані ТОВ "Українські фінансові операції". 
Як вбачається з відповіді АТ КБ "ПриватБанк" № 20.1.0.0.0/7-260227/50623-БТ від 05.03.2026, на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_3 , по вищевказаному рахунку було здійснено зарахування коштів на суму 10000 грн за період 09.10.2024-14.10.2024, а саме 09.10.2024, призначення : FUIB Money Transfer, Visa Direct (а.с.26).

Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
У частині першій статті 509 ЦК України зазначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 зроблено висновок, що "припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання".
За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином, враховуючи положення вказаних статей, ТОВ "Українські фінансові операції"є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачкою ОСОБА_1 .
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідачка отримала кредитні кошти і у неї виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначеними в кредитному договорі. Крім того, відповідачка не надала суду доказів, які спростовували б розмір заборгованості, а відтак надані позивачем розрахунки за відсутності заперечень щодо таких розрахунків від відповідачки, приймаються судом як достовірні.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що сума заборгованості ОСОБА_1 перед позивачем становить 46100 грн та підлягає стягненню з відповідачки на користь ТОВ "Українські фінансові операції". При цьому заперечень щодо позову від відповідачки не надходило та альтернативних розрахунків від відповідачки не здійснювалося, остання погодилася на зазначені умови договору, які не виконала.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується наступним.
Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Так за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Судом встановлено, що понесені ТОВ "Цикл фінанс " витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн, підтверджуються матеріалами справи: договором про надання юридичних послуг № 01/08/2024-А від 01.08.2024; додатковою угодою № 1 від 09.12.2025 до Договору про надання юридичних послуг № 01/08/2024-А; актом № 5026436 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору № 01/08/2024-А від 01 серпня 2024 на суму 10000 грн; детальним описом наданих послуг № 5026436 від 15.12.2025.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі є співмірним зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, за відсутності заперечень щодо таких витрат від відповідача, суд вважає, що витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн підлягають стягненню з відповідача.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Як вбачається з платіжної інструкції № 378 від 03.02.2026 (а.с. 14), позивачем при зверненні до суду з позовом був сплачений судовий збір в розмірі 2662,40 грн. Виходячи з вищенаведеного, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 10-13, 76-82, 89, 141, 142, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 526, 530, 536, 629, 1054, 1055ЦК України, суд
ухвалив:
позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські фінансові операції" (місцезнаходження: м. Київ, вул. Глибочицька, 40, код ЄДРПОУ: 40966896) до ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські фінансові операції" заборгованість за кредитним договором № 5026436 від 09 жовтня 2024 року, у розмірі 46100 (сорок шість тисяч сто) гривень.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користьТовариства з обмеженою відповідальністю "Українські фінансові операції" витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн та сплачений судовий збір у розмірі 2662,40 грн, а разом 12662 (дванадцять тисяч шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку він може подати протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Дата складення повного судового рішення – 06.04.2026.

Суддя М.В. Панчук