ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/8672/25  Номер провадження 22-ц/814/1171/26	Головуючий у 1-й інстанції Ковальчук Т. М.  Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Пилипчук Л.І.,
судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна»
на рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука від 09 жовтня 2025 року, постановлене суддею Ковальчук Т.М., 
у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування,

в с т а н о в и в :
03.07.2025 ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» звернулося в суд із указаним позовом, у якому просило стягнути із ОСОБА_1 суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 14228,76 грн та судові витрати.
В обґрунтування підстав позову зазначає, що 10.04.2024 об 11-45 год у м.Кременчуці по пр. Лесі Українки,146 сталася ДТП за участю автомобіля марки Daewoo, д.н.з. НОМЕР_1 , який керувала ОСОБА_1 , та автомобіля марки Renault, д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 . Унаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.
Постановою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 15.04.2024 (справа №524/3991/24) ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.
На момент ДТП майнові інтереси власника автомобіля марки Renault, д.н.з. НОМЕР_2 , - ОСОБА_2 були застраховані у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» Акцепт (індивідуальна частина) Оферта (публічної частини) №КАБ01 від 28.04.2022 Договором добровільного страхування наземних транспортних засобів №АМ.12145598 від 23.10.2023. 
Власник пошкодженого автомобіля марки Renault, д.н.з. НОМЕР_2 , - ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» із повідомленням про збиток №50614 від 10.04.2024. На наслідками розгляду такої заяви ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» здійснило виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_2 у розмірі 85874,92 грн.
Зазначає, що на момент ДТП цивільно правова відповідальність власника автомобіля марки Daewoo, д.н.з. НОМЕР_1 - ОСОБА_1 була застрахована у АТ «СК «ББС ІНШУРАНС» полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №215232205, у зв`язку із чим АТ «СК «ББС ІНШУРАНС» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» у розмірі 71646,16 грн.
Решта суми страхового відшкодування, яка склала 14228,76 грн на підставі статей 993, 1194 ЦК України та положень статті 27 Закону України «Про страхування», а також статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підлягає стягненню із ОСОБА_1 , як особа, відповідальна за завдані збитки.
Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 09.10.2025 у задоволенні позову ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування відмовлено.
Рішення районного суду вмотивовано тим, що позивач не надав доказів, які б підтверджували, що АТ «СК «ББС ІНШУРАНС» здійснило страхове відшкодування у розмірі 71646,16 грн із застосуванням коефіцієнту зносу. Тоді як наявна у матеріалах справи інформація не дає можливості з`ясувати складові цієї суми, зокрема, перевірити доводи позивача щодо здійснення цього розрахунку з урахуванням коефіцієнту зносу.
Позивач подав апеляційну скаргу на вказане рішення. Посилаючись на обставини, аналогічно викладеним у позові, доводить правомірність права вимог до відповідача, як винної особи у заподіянні шкоди. Вважає, що суд допустив порушення норм матеріального та процесуального права, унаслідок чого постановив незаконне та необґрунтоване рішення. Тому просить його скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 02.01.2026 відкрито апеляційне провадження; у справі закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 06.01.2026.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив. 
Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд встановив такі обставини.
10.04.2024 об 11-45 год ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ЗАЗ Daewoo Sens, д.н.з. НОМЕР_1 , у м.Кременчуці по пр. Лесі Українки,146, при зміні напрямку руху на перехресті з круговим рухом не впевнилась в безпечності та здійснила зіткнення з транспортним засобом Renault Logan, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку. У результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушила п.10.1 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП.
Постановою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 15.04.2024 (справа №524/3991/24) визнано винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850,00 грн./а.с.4/
На момент ДТП цивільно правова відповідальність власника автомобіля марки Daewoo, д.н.з. НОМЕР_1 - ОСОБА_1 була застрахована у АТ «СК «ББС ІНШУРАНС» полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №215232205./а.с.14/
Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки Renault, д.н.з. НОМЕР_2 ,- ОСОБА_2 застрахована у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» Акцепт (індивідуальна частина) Оферта (публічної частини) №КАБ01 від 28.04.2022 Договором добровільного страхування наземних транспортних засобів №АМ.12145598 від 23.10.2023./а.с.5-7/
17.04.2024 ТОВ «Соллі Плюс.Кременчук» складено розрахунок на оплату №Ц200004780, за яким вартість відновлювального ремонту складає 89 406,00 грн./а.с.10/
Згідно зі Страховим Актом №40853/1 ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» загальний розмір страхового відшкодування по даній події на підставі розрахунку становить 85 874,92 грн./а.с.11/
23.04.2024 ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» перераховано на рахунок ТОВ «Соллі Плюс.Кременчук» страхове відшкодування ОСОБА_2 у розмірі 85 874,92 грн, що підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті №00116403./а.с.12/
ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» складено довідку, якою підтверджено зарахування 31.10.2024 від СК «Брокбізнес» у розмірі 71646,16 грн по справі №40853, договір АМ.12145598./а.с.13/
Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд виходив із того, що позивач, зазначивши про здійснення виплат АТ «СК «ББС ІНШУРАНС» на рахунок ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» у сумі 71646,16 грн з урахуванням зносу, не надав доказів здійснення таких виплат із застосуванням коефіцієнту зносу, пославшись лише на те, що наведене зазначено в листі №2128-11 від 05.11.2024 вхідний №40853, який у матеріалах справи відсутній. Натомість, у матеріалах справи наявна лише довідка, зі змісту якої вбачається, що ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» підтверджує зарахування від СК «Брокбізнес» у сумі 71646,16 у справі №40853, договір АМ.12145598.
Отже, наявна в матеріалах справи інформація не дає можливості з`ясувати складові цієї суми, зокрема, перевірити доводи позивача щодо здійснення цього розрахунку з урахуванням коефіцієнту зносу. Оскільки позивач не подав до суду належних і допустимих доказів на обґрунтування своїх позовних вимог, районний суд визнав відсутніми підстави для задоволення позову.
Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції не погоджується, оскільки вони ґрунтуються на неправильно застосованих нормах матеріального права та прийняті з порушенням норм процесуального права. При цьому колегія суддів ураховує наступне.
Стосовно норм процесуального закону, колегія суддів ураховує наступне
Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦУ України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
У відповідності до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Між тим суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
За змістом частини сьомої статті 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно з частинами першою-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Із огляду на викладені норми процесуального закону, ставлячи під сумнів докази, суд має керуватися принципом очевидної недопустимості, детально вмотивовувати підстави такого сумніву в рішенні, спираючись на критерії належності та допустимості. Суд не може безпідставно відкидати докази, а повинен оцінювати їх у сукупності, дотримуючись стандарту доведення, а маючи сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, - витребувати такі докази за власної ініціативи. 
При постановленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції викладені норми процесуального закону залишив поза увагою допустивши надмірний формалізм при оцінці доказів, які поставив під сумнів, що суперечить вимогам частини третьої статті 263 ЦПК України, за змістом якої судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства. Зокрема, справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Стосовно застосованих норм матеріального права, колегія суддів ураховує наступне
Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтею 29 цього Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Наведеними нормами закону встановлено, що відповідальність страховика за полісом обмежується розміром відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу в межах встановленого відповідним полісом ліміту відповідальності.
На момент ДТП цивільно правова відповідальність винної особи ОСОБА_1 була застрахована у АТ «СК «ББС ІНШУРАНС», яке згідно із полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №215232205, 31.10.2024 виплатило позивачу кошти у розмірі 71 646,16 грн.
Обставини викладеного визнаються сторонами у справі, а тому за правилами частини першої статті 82 ЦПК України не потребують доказуванню. 
Звертаючись із цим позовом, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» виходило із того, що різниця між виплаченим ним потерпілій особі страховим відшкодуванням у розмірі 85 874,92 грн та отриманою від АТ «СК «ББС ІНШУРАНС» страховою виплатою у розмірі 71 646,16 грн, підлягає стягненню з винної у вчиненні ДТП особи – ОСОБА_1 у порядку суброгації.
Відповідно до статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
У разі наявності юридичних фактів, передбачених статтею 993 ЦК України відбувається перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: від потерпілого (страхувальника) переходить страховику право вимоги до особи, відповідальної за завдання шкоди. Страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває права кредитора в частині фактичних витрат. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. Вживання терміну «перехід» означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика.
Отже, уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Наведене відповідає сталій позиції Верховного Суду, зокрема, сформованій у справі №199/6667/15-ц від 20.03.2019, за змістом якої правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів згідно ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати) за договором майнового страхування транспортного засобу.
Аналогічний правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 14.12.2021 у справі №147/66/17 (провадження №14-95цс20), у постанові Верховного Суду від 27.12.2023 у справі №359/8500/19 (провадження №61-12323св23).
Наявні у справі докази у своїй сукупності підтверджують, що позивачем складено Страховий Акт №40853/1, за змістом якої без урахування франшизу розмір страхового відшкодування становить 85 874,92 грн, які фактично було перераховано потерпілій особі 23.04.2024, що підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті №00116403. 
Обставини викладеного, як і той факт, що 31.10.2024 позивач отримав від страховика винної особи СК «Брокбізнес» кошти у розмірі 71 646,16 грн за страховим актом 40853, сторонами не заперечується.
Відтак, позивач набув право вимоги у порядку суброгації на стягнення з відповідачки, яка є винною у заподіянні шкоди, суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 14 228,76 грн, яка становить різницю між фактичним розміром шкоди (85 874,92 грн) та страховою виплатою (71 646,16 грн). 
Висновки районного суду, що наявна у матеріалах справи інформація не дає можливості з`ясувати складові суми відшкодування, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідачем не спростовано належними доказами фактичний розмір спричиненої шкоди та факт її перерахування потерпілій особі без урахування франшизи та ПДВ. Тоді як, різниця між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, підлягає стягненню з винного водія, що відповідає вимогам статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Із огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового рішення про задоволення позовних вимог.
Згідно зі статтею 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 7 570,00 грн.
Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» - задовольнити.
Рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука від 09 жовтня 2025 року – скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування – задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (ЄДРПОУ 20782312) суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 14 228,76 грн.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» судовий збір у розмірі 7 570,00 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя        Л.І. Пилипчук

Судді          Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак