П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/2558/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Яремчук К.О. 
Суддя-доповідач - Слободонюк М.В. 
16 березня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Слободонюка М.В. 
суддів: Канигіної Т.С.  Кузьмишина В.М. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просила:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 при звільненні компенсації за невикористані дні додаткової відпустки передбаченої ч. 4 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 №702 за період 2019-2024 роки. 
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку, передбачену ч. 4 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 №702 за період 2019-2024.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2025 року адміністративний позов задоволено частково. Зокрема, визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки, яка надається військовослужбовцям, виконання обов`язків, яких пов`язано з підвищеним нервово - емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я, за період з 01 серпня 2019 року по 21 квітня 2023 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за всі невикористані дні щорічної додаткової відпустки, яка надається військовослужбовцям, виконання обов`язків, яких пов`язано з підвищеним нервово - емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я, за період з 01 серпня 2019 року по 21 квітня 2023 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.
Позивач не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість судового рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 в період з 2019 року по 2024 рік проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 17 грудня 2024 року № 988-ОС ОСОБА_1 , звільнену з військової служби в запас за підпунктом "г" (через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною 12 цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), пункту 3 частини 5, абзацу 2 (під час дії воєнного стану: військовослужбовці-жінки - у зв`язку з вагітністю) пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (у зв`язку із закінченням строку контракту), виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 17 грудня 2024 року.
Проте під час виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 не виплачено грошову компенсацію за невикористану щорічну додаткову оплачувану відпустку протягом 2019-2024 років, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 2012 року № 702.
При цьому із наказу командира військової частини від 17 грудня 2024 року № 988-ОС слідує, що позивачці виплачено грошову компенсацію за щорічну основну відпустку за 2023-2024 роки. Відомостей про виплату ОСОБА_1 компенсації за будь-яку додаткову відпустку матеріали справи не містять.
Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати грошової компенсації за невикористану щорічну додаткову оплачувану відпустку, звернулась з адміністративним позовом до суду.
Приймаючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач протиправно не нарахував та не виплатив позивачу грошову компенсацію за невикористані дні щорічної додаткової відпустки, передбаченої частиною четвертою статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 року № 702, за період з 01 серпня 2019 року по 21 квітня 2023 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, оскільки позивач в цей період перебувала на посаді інспектора прикордонної служби 1, 2 та 3 категорії - інструктора кінологічної групи, яка згідно п. 31 згаданого Переліку посад № 702 надає право на таку додаткову відпустку. 
Водночас, що стосується вимоги про виплату грошової компенсації за додаткову відпустку за період з 21 квітня 2023 року по 17 грудня 2024 року, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, оскільки Постановою №702, якою затверджено, зокрема, Перелік військових посад Держприкордонслужби, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, які дають право на щорічну додаткову відпустку (додаток 4) не передбачено право на щорічну додаткову відпустку особам, які займали посади техніка (фахівця зв`язку) та кулеметника.
Таким чином суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржувалось в частині відмови у задоволенні позовних вимог, в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.
Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги колегія суддів зважає на таке.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 10-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) регламентовано право військовослужбовців на відпустки і порядок їх надання та відкликання з них.
Зокрема, частиною четвертою статті 10-1 Закону № 2011-XII передбачено, що військовослужбовцям, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я, крім військовослужбовців строкової військової служби, надається щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої щорічної додаткової відпустки визначається залежно від часу проходження служби в цих умовах та не може перевищувати 15 календарних днів.
Перелік місцевостей з особливими природними географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами, військових посад, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, а також порядок надання та тривалість щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в зазначених умовах визначаються Кабінетом Міністрів України.
Військовослужбовцям, які одночасно мають право на отримання щорічної додаткової відпустки, передбаченої абзацом першим цього пункту та іншими законами, щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення надається за однією з підстав за вибором військовослужбовця.
Відповідно до абзацу третього пункту 14 статті 10-1 Закону № 2011-XII у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі не використані за час проходження військової служби дні щорічних основної та додаткової відпусток […].
На виконання частини четвертої статті 10-1 Закону № 2011-XII Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 01 серпня 2012 року № 702 “Про затвердження переліку місцевостей з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами та переліків військових посад, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, а також Порядку надання та визначення тривалості щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в зазначених умовах”.
Цією постановою затверджено зокрема й Перелік військових посад Держприкордонслужби, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, які дають право на щорічну додаткову відпустку (додаток 4; надалі - Перелік).
Так, судом першої інстанції встановлено, що у спірний період позивач займала наступні посади у військовій частині НОМЕР_1 :
- в період з 01 серпня 2019 року по 27 липня 2020 року - інспектор прикордонної служби 1 категорії - інструктор кінологічної групи відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " (тип Б) відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " І категорії (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_4 ;
- в період з 27 липня 2020 року по 28 жовтня 2020 року - інспектор прикордонної служби 3 категорії - інструктор кінологічної групи відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " (тип Б) відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " І категорії (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_5 ;
- в період з 28 жовтня 2020 року по 27 липня 2021 року - інспектор прикордонної служби 1 категорії - інструктор кінологічної групи відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " (тип Б) відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " І категорії (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_5 ;
- в період з 27 липня 2021 року по 01 вересня 2021 року - інспектор прикордонної служби 1 категорії - інструктор кінологічної групи відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " (тип Б) відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " І категорії (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_5 ;
- в період з 01 вересня 2021 року по 21 квітня 2023 року - інспектор прикордонної служби 2 категорії - інструктор кінологічної групи відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_6 " (тип Б) відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_7 " (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_5 ;
- в період з 21 квітня 2023 року по 31 липня 2023 року - інспектор прикордонної служби 2 категорії - технік (фахівець зв`язку) 4 групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_6 " (тип Б) відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_7 " (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_5 ;
- в період з 31 липня 2023 року по 06 вересня 2023 року - інспектор прикордонної служби 3 категорії - кулеметник 2 групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_8 " (тип Б) відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_7 " (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_5 ;
- в період з 06 вересня 2023 року по 17 грудня 2024 року - інспектор прикордонної служби 1 категорії - технік 4 групи інспекторів прикордонного загону відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_8 " (тип Б) відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_7 " (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Тобто, в період з 01 серпня 2019 року по 21 квітня 2023 року позивач перебувала на посаді інспектора прикордонної служби 1, 2 та 3 категорії - інструктора кінологічної групи.
Додатком 4 Переліку військових посад ДПСУ виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, які дають право на щорічну додаткову відпустку, затвердженою Постановою № 702, передбачено, що військовослужбовцям, які проходять службу у підрозділах, що виконують завдання з охорони державного кордону органів Держприкордонслужби, визначено максимальну тривалість щорічної додаткової відпустки в залежності від найменування посади.
Так, пунктом 31 вказаного Переліку передбачено посаду «інспектор прикордонної служби 1, 2, 3 категорії - інструктор» у кінологічних відділеннях (групах) та встановлено максимальну тривалість щорічної додаткової відпустки - 7 календарних днів.
Відтак, враховуючи, що в спірний період позивач обіймала посади інспектора прикордонної служби 1, 2, 3 категорії - інструктора кінологічної групи, наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про те, що позивач не перебувала на посаді, яка дає право на отримання щорічної додаткової відпустки, передбаченої пунктом 4 статті 10-1 Закону №2011-ХІІ та Постановою №702, а відтак - і на отримання відповідної грошової компенсації.
За змістом пункту 1 Порядку №702 щорічні додаткові відпустки із збереженням грошового та матеріального забезпечення за виконання обов`язків військової служби в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами, пов`язане з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я (далі - додаткова відпустка), надаються військовослужбовцям у році, що настає після календарного року, під час якого військовослужбовці проходили військову службу в умовах та (або) на посадах, виконання обов`язків військової служби за якими надає право на зазначену додаткову відпустку (крім військовослужбовців строкової служби), і можуть бути використані за їх бажанням одночасно із щорічною основною відпусткою або окремо.
Відповідно до пункту 11 вказаного Порядку в інших випадках щорічна додаткова відпустка надається в календарних днях пропорційно фактичному часу виконання обов`язків військової служби в зазначених умовах та (або) на посадах.
Відповідно до пунктів 8, 14, 17-19 статті 10-1 Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України «Про відпустки». Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.
У разі якщо Законом України «Про відпустки» або іншими законами України передбачено надання додаткових відпусток без збереження заробітної плати, такі відпустки військовослужбовцям надаються без збереження грошового забезпечення.
У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.
З вищенаведених норм законодавства слідує, що на час прийняття наказу про виключення позивача зі списків особового складу, відповідачем протиправно не було проведено з позивачем усіх необхідних розрахунків щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої пунктом 4 статті 10-1 Закону №2011-XII та Постановою №702.
Припинення надання відпустки на час особливого періоду не означає припинення права на відпустку.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у рішенні від 16 травня 2019 року у зразковій справі №620/4218/18 (щодо прав учасників бойових дій на отримання грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки), яке постановою Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 року залишено без змін та зазначено, що в особливий період з моменту оголошення мобілізації припиняється надання військовослужбовцям інших видів відпусток, в тому числі додаткової соціальної відпустки. Однак Законом № 2011-XII не встановлено припинення виплати компенсації за невикористані частини додаткової відпустки, право на яку позивач набув за період проходження ним військової служби. Водночас у разі невикористання додаткової відпуски протягом календарного року, в якому у особи виникає право на таку відпустку, додаткова соціальна відпустка переноситься на інший період, тобто особа не втрачає самого права на надану їй чинним законодавством України соціальну гарантію, яке може бути реалізовано в один із таких двох способів: 1) безпосереднє надання особі відпустки після закінчення особливого періоду, який може тривати невизначений термін; 2) грошова компенсація відпустки особі.
У пункті 293 «Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України», затвердженого Указом Президента України від 29.12.2009 року №1115/2009, вказано, що особа, звільнена з військової служби, на день виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби розраховується за всіма видами належного їй на день звільнення матеріального та грошового забезпечення.
Оскільки у спірний період позивача проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , відповідач мав обов`язок розрахувати позивача за всіма видами належного їй на день звільнення матеріального та грошового забезпечення, в тому числі й спірної компенсації.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач протиправно не нарахував та не виплатив позивачу компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої пунктом 4 статті 10-1 Закону 2011-XII та Постановою №702 у спірний період з 01 серпня 2019 року по 21 квітня 2023 року, у зв`язку із чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 315, ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий	 		Слободонюк М.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Канигіна Т.С.    Кузьмишин В.М.