Справа № 594/101/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2026 року м.Борщів

Борщівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої-судді: Губіш О.А. 
з участю: 
секретаря: Окулянко У.Г. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в особі представника – адвоката Гураль Руслана Володимировича, до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, - 

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 , в особі представника – адвоката Гураль Р. В., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики, посилаючись на те, що 26 березня 2025 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав в позику від ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 108 000 грн, та зобов`язався повернути вказані кошти у строк, визначений сторонами, а саме до 05 квітня 2025 року.
У зазначений термін відповідач позичені гроші не повернув.
А тому, просить стягнути з відповідача 108 000 грн боргу за договором позики від 26 березня 2025 року, а також понесені ним судові витрати на оплату судового збору в розмірі 1311,20 грн та 20000 грн витрат на професійну правничу допомогу. 
Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 29 січня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву.
Як слідує з поштового повідомлення, наявного в матеріалах справи, відповідач повідомлення про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви та додані до такої документи, не отримав, таке повернулося на адресу суду з відміткою причини невручення «адресат відсутній за вказаною адресою». 
Що в свою чергу, згідно ст. 128 ЦПК України, дає суду підстави дійти висновку про належне сповіщення відповідача про надходження позову та відкриття провадження у справі, та узгоджується з висновками ВС, викладеними у Постановах ВС від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 (провадження № 61-7187св22), 30 листопада 2022 року у справі № 760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св22), 31 серпня 2022 року у справі № 760/17314/17). 
Крім того, з метою недопущення порушення прав та законних інтересів відповідача, відповідач по справі 09 березня 2026 року про надходження позову та розгляд справи повідомлений через офіційний веб-сайт Борщівського районного суду.
На момент розгляду справи судом відповідачем відзиву на позов, будь-яких заяв, клопотань подано не було.
За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 
Як встановлено судом, що слідує з письмової розписки (названої сторонами Договір), складеної 26 березня 2025 року та долученої до матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 отримав від позивача ОСОБА_1 , 108 000 (сто вісім тисяч) гривень у позику, які зобов`язався повернути до 05 квітня 2025 року. 
З огляду на що, суд приходить до висновку, що між позивачем та відповідачем склалися договірні правовідносини зі взаємними правами та обов`язками на підставі договору позики. 
Згідно ст.ст.1046-1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. 
Як передбачено ст. 545 ЦК України, прийнявши зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 свої зобов`язання за договором позики перед позивачем ОСОБА_1 не виконав і в строк, який зазначений у розписці, борг не повернув, про що свідчить розписка, яка знаходиться у позивача як кредитора. 
Позивач просить стягнути з відповідача 108 000 гривень боргу за договором позики від 07 квітня 2025 року. 
За змістом ч. 1 ст. 629 ЦК України визначено те, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно із ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. 
За приписами ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом
Зважаючи на вищевикладене, з врахуванням того, що відповідачем не надано суду доказів виконання в повному обсязі своїх зобов`язань за договором позики, суд вважає, що позивачем підставно заявлено вимоги про стягнення 108 000 гривень за договором позики від 26 березня 2025 року.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.
Так, відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
У позовній заяві позивач просить суд стягнути понесені судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 1311,20 грн та витрат на правову допомогу у розмірі 20 000 грн.
Судові витрати позивача на професійну правничу допомогу становлять 20 000,00 грн, які підтверджуються: договором про надання правничої допомоги від 15.01.2026; копією платіжної інструкції № BF40-SYRB-20TN-9CI6 від 22.01.2026, копією ордера на надання правничої допомоги.
З огляду на умови договору про надання правової допомоги, суд дійшов висновку, що в даній справі витрати на правову допомогу в сумі 20 000,00 гривень є реальними, підтвердженими матеріалами справи. Клопотання про зменшення судових витрат на правову допомогу не надходило.
Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідачки в користь позивача необхідно стягнути судовий збір.
На підставі ст.ст. 509, 525, 526, 527, 530, 310, 612, 1046, 1047 ЦК України та керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 263, 265, 279 ЦПК України, суд –

в и р і ш и в :

Позов задоволити. 
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , заборгованість за договором позики від 26 березня 2025 року в сумі 108 000 (сто вісім) тисяч гривень. 

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 понесені судові витрати на сплату судового збору в сумі 1331,20 грн та витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 20 000 грн. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі такої скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ; 

Відповідач: ОСОБА_2 , житель АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 . 

Суддя: