П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
——————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/26395/25	

Перша інстанція: суддя Хурса О. О.,
повний текст судового рішення
складено 24.11.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді –	Кравченка К.В.,	
судді –	Джабурія О.В.,	
судді –	Вербицької Н.В.,	

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
У серпні 2025 року ОСОБА_1 (далі – позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про відмову у призначенні пенсії від 23.01.2025 №155250032536;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до загального стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 26.06.1991 року по 11.07.1991 року, 12.07.1991 року по 01.01.1992 року, з 19.01.1994 року по 22.01.1996 року та переглянути заяву про призначення пенсії від 23.01.2025 року.
В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що рішенням від 23.01.2025 №155250032536 їй відмовлено у призначенні пенсії, зокрема, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Позивачка з оскаржуваним рішенням не погоджується та зазначає, що її трудовою книжкою підтверджуються спірні періоди роботи. Вважає, що відповідачем протиправно не враховано періоди роботи до страхового стажу.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24.11.2025 року позов задоволено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, ГУ ПФУ в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.
Зокрема, апелянт зазначає, що відсутні правові підстави для зобов`язання Головного управління здійснити певні дії, оскільки заява позивачки про призначення пенсії за віком Головним управлінням не розглядалась та не вчинялись будь-які дії чи бездіяльність щодо позивачки. А тому, оскільки у спірних відносинах компетентним органом для розгляду заяви позивачки про призначення пенсії за віком визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, то саме цей орган і має завершити процедуру.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.
З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що позивачка звернулась до органів пенсійного фонду із заявою від 02.01.2025 про призначення пенсії за віком.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області №155250032536 від 07.01.2025 позивачці відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з недостатністю страхового стажу.
Не погоджуючись з таким рішення 15.01.2025 позивачка повторно подала заяву про призначення пенсії з додатковими довідками.
Проте рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 23.01.2025 №155250032536 повторно відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Як вбачається з оскаржуваного рішення, підставою для незарахування спірних періодів роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 24.10.1983 стало те, що в записах за період роботи з 25.06.1991 року по 11.07.1991 року відсутня дата наказу на звільнення, за період з 12.07.1991 року по 01.01.1992 року виправлена дата наказу на звільнення, за період з 19.01.1994 року по 22.01.1996 року записи внесені із порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58.(а.с.31).
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку необхідність задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 23.01.2025 №155250032536 про відмову у призначенні пенсії та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути по суті заяву від 15.01.2025 за призначенням позивачці пенсії за віком, врахувавши до страхового стажу період роботи позивачки з 26.06.1991 року по 11.07.1991 року, 12.07.1991 року по 01.01.1992 року, з 19.01.1994 року по 22.01.1996 року. 
Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до статті 8 Закону №1058-IV громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи.
Періоди, з яких складається страховий стаж визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24 Закону №1058-IV).
За приписами статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-ХІІ) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На виконання вимог статті 62 Закону №1788-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 №637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).
Пунктом 3 Порядку №637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до пункту 1 зазначеного Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Таким чином, трудова книжка має містити дані щодо факту перебування особи в трудових відносинах для підтвердження наявності трудового стажу та є основним документом, що підтверджує стаж роботи.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Пунктом 3 Порядку №637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
За обставинами справи, пенсійним органом визначено, що ОСОБА_1 має страховий стаж 29 рік 3 місяці і 23 дні із необхідних 31 року.
Як вбачається з оскаржуваного рішення, підставою для незарахування спірних періодів роботи згідно з трудовою книжкою від 24.10.1983 НОМЕР_1 стало те, що в записах за період роботи з 25.06.1991 року по 11.07.1991 року відсутня дата наказу на звільнення, за період з 12.07.1991 року по 01.01.1992 року виправлена дата наказу на звільнення, за період з 19.01.1994 року по 22.01.1996 року записи внесені із порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58 (а.с.31).
Записами трудової книжки від 24.10.1983 НОМЕР_1 підтверджено періоди роботи позивача з 25.06.1991 року по 11.07.1991 року, з 12.07.1991 року по 01.01.1992 року, з 19.01.1994 року по 22.01.1996 року.
Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СССР від 20.06.1974 №162 (в редакції постанови Держкомпраці СССР від 02.08.1985 №252 зі змінами, внесеними постановою Державним комітетом СССР з праці та соціальних питань від 19.10.1990 №412), а з 29.07.1993 діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 за №58.
Відповідно до п.1.2 Інструкції №162 прийом на роботу без трудової книжки не допускається.
Трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника (пункт 1.1 Інструкції №58).
Відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження (пункт 2.11 Інструкції).
Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка (пункт 2.12 Інструкції).
Пунктами 2.2, 2.3, 2.4 Інструкції передбачено, що заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем «кваліфікований робітник», «молодший спеціаліст», «бакалавр», «спеціаліст» та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.
До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України.
Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону
Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується « 05.01.1993».
Також, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
З викладеного вбачається вірність висновку суду першої інстанції, що позивач не може нести відповідальність за правильність заповнення трудової книжки, оскільки записи у трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, незначні недоліки її заповнення не є підставою вважати відсутнім страховий стаж позивача за спірний період.
Крім того, сталою є правова позиція Верховного Суду, викладена, зокрема, у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, відповідно до якої на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи інших офіційних документах. Неточні записи у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи на підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не можуть бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу, що дає право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві. У свою чергу, недоліки ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не можуть бути підставою для позбавлення особи її права на соціальний захист.
Окрім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, у постанові від 04.07.2023 року у справі №580/4012/19 висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині того, що спірні періоди роботи мають бути зарахованими до страхового стажу позивача.
Щодо доводів апелянта, що ГУ ПФУ в Одеській області не є належним суб`єктом, якого належить зобов`язувати вчинити певні дії щодо позивачки, колегія суддів зазначає наступне.
Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. №22-1 (далі - Порядок №22-1) визначено що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу (абз.14 п. 4.2).
Пунктом 4.10 Порядку №22-1 передбачено, що після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації, фактичного проживання) особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.
Системний аналіз вказаних норм свідчить, що за загальним правилом відповідачем у справі має бути саме той суб`єкт владних повноважень, який прийняв рішення, вчинив дії чи допустив бездіяльність, які є предметом судової перевірки.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до п.4.2 Порядку №22-1, для прийняття рішення, за результатами поданої позивачем заяви, за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено саме Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, рішенням якого позивачці відмовлено в перерахунку пенсії, і саме цей орган досліджував документи позивача і вирішував питання щодо обрахунку страхового стажу позивача за результатом розгляду її заяви від 15.01.2025 року про призначення пенсії. Отже, відновлювати порушене право позивача має саме той пенсійний орган, який допустив його порушення ГУ ПФУ в Черкаській області.
Отже, дії зобов`язального характеру щодо зарахування стажу та повторного розгляду заяви про призначення позивачці пенсії за віком має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії за віком, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ у Черкаській області, тому судове рішення і в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення у скасованій частині про зобов`язання ГУ ПФУ у Черкаській області вчинити зазначені дії.
Зазначені висновки узгоджуються з правовими висновками Верховного Суду, зробленими у постановах від 09.07.2024 у справі №240/16372/23 та від 08.02.2024 у справі №500/1216/23.
Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуально-го права.
Отже, враховуючи те, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення суду в частині зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області зарахувати до загального стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 26.06.1991 року по 11.07.1991 року, 12.07.1991 року по 01.01.1992 року, з 19.01.1994 року по 22.01.1996 року та переглянути заяву про призначення пенсії від 23.01.2025 року, з ухваленням у скасованій частині нової постанови про зобов`язання ГУ ПФУ у Черкаській області зарахувати до загального стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 26.06.1991 року по 11.07.1991 року, 12.07.1991 року по 01.01.1992 року, з 19.01.1994 року по 22.01.1996 року та переглянути заяву про призначення пенсії від 23.01.2025 року
Керуючись ст.311, ст.315, ст.317, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд, –

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області – задовольнити частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2025 року – скасувати в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до загального стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 26.06.1991 року по 11.07.1991 року, 12.07.1991 року по 01.01.1992 року, з 19.01.1994 року по 22.01.1996 року та переглянути заяву про призначення пенсії від 23.01.2025 року.
Прийняти в цій частині нову постанову, якою зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати до загального стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 26.06.1991 року по 11.07.1991 року, 12.07.1991 року по 01.01.1992 року, з 19.01.1994 року по 22.01.1996 року та переглянути заяву про призначення пенсії від 23.01.2025 року.
В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2025 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Суддя-доповідач 		К.В. Кравченко	
Судді	  	Н.В. Вербицька   О.В. Джабурія