Провадження № 2/537/79/2026
Справа № 537/4814/25

РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.03.2026 року       м. Кременчук
Крюківський районний суд м. Кременчука у складі:
головуючої судді – Мурашової Н.В., 
за участі секретаря – Дьяченко В.Ю., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до Кременчуцької територіальної громади, Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання права власності в порядку спадкування, 
у с т а н о в и в:
Короткий зміст позову.
20.07.2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Кременчуцької територіальної громади, в якому просила визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на квартиру АДРЕСА_1 , що технічно відповідає адресі: АДРЕСА_2 .
В обґрунтування позову зазначено, що позивач ОСОБА_1 (прізвище до шлюбу ОСОБА_2 ) є донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджено її свідоцтвом про народження та про реєстрацію шлюбу.
21.10.2006 року ОСОБА_3 разом з чоловіком ОСОБА_4 склали спільний заповіт подружжя, посвідчений приватним нотаріусом Григоренко Г.І., яким заповіли двом своїм донькам: позивачу ОСОБА_1 та її сестрі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кожній в рівних частках, – належну подружжю на праві спільної сумісної власності квартиру АДРЕСА_1 . 
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 .
ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 . 
28.04.2017 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Дзюби В.І. із заявою про прийняття спадщини матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .
31.05.2017 року приватному нотаріусу Кременчуцького міського нотаріального округу Дзюба В.І. надійшла заява ОСОБА_5 про відмову від прийняття спадщини матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 .
Проте приватний нотаріус Дзюба В.І. постановою від 05.06.2018 року відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на розбіжності у різних документах при зазначенні адреси квартири, яка входить до складу спадщини. Так, у заповіті зазначено адресу квартири: АДРЕСА_3 . В актуальній інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 30.06.2025 року зазначено адресу нерухомого майна: АДРЕСА_2 , без визначення квартири, але з визначенням належної 1/5 частки. У свідоцтві про право власності, що видано 09.08.1996 року 7 дистанцією цивільних споруд Полтавського відділення Південної залізниці, зазначено адресу майна: АДРЕСА_3 .
ОСОБА_1 стверджувала, що в усіх наведених документах йдеться про одну і ту саму квартиру, а розбіжності в написанні її адреси зумовлені особливостями поєднання поштової адреси та технічної адресації житлового будинку АДРЕСА_4 , що підтверджено довідкою Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 31.05.2017 року та довідки Департаменту будівництва, містобудування і архітектури та житлово-комунального господарства Полтавської обласної державної адміністрації від 13.12.2017 року, виданої на підставі даних КП «Кременчуцьке МБТІ Полтавської обласної ради».
Наразі приватний нотаріус Дзюба В.І. припинила свою нотаріальну діяльність.
А тому ОСОБА_1 позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину в установленому позасудовому порядку.
За таких обставин ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом за захистом свого права на спадщину матері, просила на підставі ст. 1218, 312, 16, 392 ЦК України визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті її матері ОСОБА_3 в порядку спадкування за заповітом.

Рух справи.
Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 01.08.2025 року прийняли до розгляду та відкрили провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Кременчуцької територіальної громади, за правилами загального позовного провадження. Призначили підготовче засідання.
Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 29.08.2025 року за клопотання позивача витребували у Полтавського обласного державного нотаріального архіву спадкову справу померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 .
Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 30.10.2025 року за клопотання позивача залучили до участі у справі співвідповідача Кременчуцьку міську раду Кременчуцького району Полтавської області. 
Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 21.11.2025 року закрито підготовче провадження, а справу призначено до судового розгляду по суті.

Позиції учасників справи в судовому засіданні.
Позивач ОСОБА_1 не з`явилася в судове засідання, хоча була належним чином повідомлена про місце і час розгляду справи. Подала заяву про розгляд справи без її участі, просила позовні вимоги задовольнити з підстав, наведених у позові. 
Представник відповідачів територіальної громади м. Кременчука та Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області Галченко М.В. не з`явилася в судове засідання, хоча була належним чином повідомлена про місце і час розгляду справи. Подала заяву про розгляд справи без їх участі. 

Обставини, установлені судом. Мотиви ухваленого рішення.
Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
У ст. 4 ЦПК України установлено право на звернення до суду за захистом. Так, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. (ст.5 ЦПК України).
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина першої статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем, і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21)).
Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої статті 16 ЦК України).
Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. (ст.1217 ЦК України).
У ст. 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. (ст.1221 ЦК України).
Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
У ст. 1233 ЦК України наведено поняття заповіту. Так, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. (ст.1234 ЦК України).
Відповідно до ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування.  Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини. У разі смерті особи, яка була позбавлена права на спадкування, до смерті заповідача, позбавлення її права на спадкування втрачає чинність. Діти (внуки) цієї особи мають право на спадкування на загальних підставах.
Відповідно до ст. 1236 ЦК України, заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов`язків, що є пропорційною до одержаних ними прав.  Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.
У ст. 1243 ЦК України визначено заповіт подружжя. 1. Подружжя має право скласти спільний заповіт щодо майна, яке належить йому на праві спільної сумісної власності. 2. У разі складення спільного заповіту частка у праві спільної сумісної власності після смерті одного з подружжя переходить до другого з подружжя, який його пережив. У разі смерті останнього право на спадкування мають особи, визначені подружжям у заповіті.  3. За життя дружини та чоловіка кожен з них має право відмовитися від спільного заповіту. Така відмова підлягає нотаріальному посвідченню.  4. У разі смерті одного з подружжя нотаріус накладає заборону відчуження майна, зазначеного у заповіті подружжя.
У ст. 1245 ЦК України наведено порядок спадкування частини спадщини, що не охоплена заповітом. Так, частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. 
У ст. 1247 ЦК України наведено загальні вимоги до форми заповіту. 1. Заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. 2. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. 3. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. 4. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. 1248 ЦК України, нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів.  У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).
Порядок спадкування за законом визначений у Главі 86 ЦК України (ст.1258-ст.1267).
У ст. 1258 ЦК України наведено черговість спадкування за законом. Так, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
У ст. 1261 ЦК України установлено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Порядок прийняття спадщини наведений у ст. 1268 ЦК України. Так, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах – уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.
За ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. )
У ст. 1272 ЦК України наведені наслідки пропущення строку для прийняття спадщини. Так, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
У ст. 1273 ЦК України передбачено право на відмову від прийняття спадщини. Так, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.  Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.
У ст. 1275 ЦК України наведені правові наслідки відмови від прийняття спадщини, зокрема, якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну. 
У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. (ст. 1277 ЦК України про відумерлість спадщини).
У ст. 1296 ЦК України визначено право спадкоємця на одержання свідоцтва про право на спадщину. Так, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
У ст. 1297 ЦК України наведено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину. Так, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.
Наслідків невиконання спадкоємцем обов`язку звернутися за свідоцтвом про право на спадщину – законом не установлено.
У ст. 1298 ЦК України наведено строк видачі свідоцтва про право на спадщину. Так, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.
Відповідно до п.1, п.4 Прикінцевих та Перехідних положень, Цивільний Кодекс 2003 року набирає чинності з 1 січня 2004 року. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.
Пленум Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» у п.1, п.2 постанови №7 від 30.05.2008 року дав роз`яснення, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.
Враховуючи, що спадкодавець ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а спадкодавець ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , то відносини спадкування їх спадщини регулюються ЦК України 2003 року, який набрав чинності з 1 січня 2004 року. 
Судом установлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за життя були подружжям, що підтверджено свідоцтвом про їх одруження серії НОМЕР_1 , видане Кременчук міськ бюро ЗАГС Полтавської області 08.08.1959 року, актовий запис №341.
ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2 ) є донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджено свідоцтвом про народження НОМЕР_2 , виданим 30.06.1960 року міським ЗАГС м. Кременчук, актовий запис №776, свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_3 , видане 14.08.1982 року відділом ЗАГС Крюківського району м. Кременчука, актовий запис 346. 
21.10.2006 року за життя ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 РНОКПП НОМЕР_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 РНОКПП НОМЕР_5 , склали заповіт подружжя, посвідчений 21.10.2006 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Григоренком Г.І., яким на випадок своєї смерті зробили таке розпорядження: належні ним частки квартири АДРЕСА_1 , якими вони володіли на праві спільної сумісної власності, заповіли ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кожній в рівних частках. Цей заповіт подружжя зареєстровано у Спадковому реєстрі, що підтверджується витягом зі спадкового реєстру №6974751 від 21.10.2006 року.
Факт смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_6 , виданим Центральним відділом ДРАЦС Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області 26.11.2010 року, актовий запис №1771.
Факт смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , підтверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_7 , виданим Кременчуцьким міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 02.12.2016 року, актовий запис 1774. 
Згідно з довідкою від 03.05.2017 року №863/36, виданою ТОВ «Місто для людей» про склад сім`ї та місце реєстрації ОСОБА_3 на день її смерті, де зазначено, що остання була зареєстрована за адресою:   АДРЕСА_3 . За цією ж адресою був зареєстрований ОСОБА_4 з 29.05.1960 року, знятий з реєстрації 14.12.2010 року у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 . Інші спадкоємці першої черги не були зареєстровані зі спадкодавцями на час відкриття їх спадщини.
Отже, відповідно до положень ч.3 ст.1268 ЦК України, ОСОБА_3 за життя прийняла спадщину чоловіка ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 . Тому право на спадщину померлого чоловіка належить ОСОБА_3 з дня її відкриття ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №47581560 від 28.04.2017 року 13:03 відсутня інформація у спадковому реєстрі щодо ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Тобто право власності на спадщину померлого ОСОБА_4 не було оформлено спадкоємцем, що прийняв його спадщину на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України – дружиною ОСОБА_3 , інші особи не зверталися до нотаріуса із заявами про прийняття його спадщини.
З огляду на наведені факти, а також положення ст.ст. 1216-1223, 1243, 1268, 1258 ЦК України, ОСОБА_3 з дня відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 має право на спадкове майно чоловіка ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , як єдиний спадкоємець, що прийняла його спадщину за заповітом подружжя, а також за законом, як спадкоємець першої черги.
28.04.2017 року ОСОБА_1 , прийняла спадщину за заповітом подружжя та за законом шляхом подачі заяви нотаріусу Кременчуцького міського нотаріального округу Дзюбі В.І. відповідно до положень ст.1269, ст.1270 ЦК України. І в цей же день приватний нотаріус Дзюба В.І. завела спадкову справу на спадщину ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Другий спадкоємець за названим заповітом подружжя – ОСОБА_5 подала заяву, адресовану нотаріусу нотаріального округа м. Кременчук Полтавської області, 13.05.2017 року посвідчена справжність підпису т.в.о. нотаріуса нотаріального округа м. Ноябрськ Ямало-Ненецкого автономного округа ОСОБА_6 – ОСОБА_7 , про те, що вона відмовляється за всіма підставами спадкування (за законом та за заповітом) від належної їй частки у спадщині ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь дочки померлої – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Отже суд вважає, що друга спадкоємець за вказаним заповітом подружжя ОСОБА_5 з дотриманням положень ст. 1273, ст.1270 ЦК України відмовилася від спадщини за заповітом та за законом ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь дочки померлої – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Таким чином позивач ОСОБА_1 єдина спадкоємець за заповітом та за законом першої черги, яка прийняла спадщину ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , з дотриманням положень ст.ст. 1269, 1270, 1216-1223, 1258 ЦК України, а тому з дня відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_3 має на неї право. 
Вирішуючи питання про склад спадщини ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд дослідив правовстановлюючі документи на майно, заповіт та установив наступне.
За свідоцтвом про право власності на житло, видане 7 дистанцією цивільних споруд Полтавського відділення Південної залізниці згідно з наказом від 09.08.1996 року №850/48, в якому вказано, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належить квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 . В зазначеному вище свідоцтві на право власності на житло є відмітка Кременчуцького міжміського бюро технічної інвентаризації про реєстрацію на праві спільної сумісної власності квартири АДРЕСА_1 , реєстрова книга за №В-1/69.
Згідно з довідкою КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Полтавської обласної ради» 13.12.2017 року за вихідним №61/5289, за даними архівного обліку в КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Полтавської обласної ради» станом на 28.12.2012 року право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_5 , зареєстровано за ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , тип об`єкта: квартира, частка: АДРЕСА_6 (спільна сумісна), назва документа: свідоцтво на право власності на житло, видане 7-ю дистанцією цивільних споруд Полтавського відділення Південної залізниці 09.08.1996 року. У цій довідці зазначено, що на земельній ділянці по АДРЕСА_2 знаходиться три житлових будинки літ. А, літ. Б, літ. В. Інформація щодо виділу цих будинків окремо з присвоєнням адреси в БТІ відсутня. Технічна характеристика квартири АДРЕСА_1 вказана в технічному паспорті від 04.12.2017 року.
04.12.2017 року КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Полтавської обласної ради» виготовило технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_7 , загальною площею 47,9 м2 , складається з двох кімнат, житловою площею 28,1 м2 , 1-а кімната площею 10,2 м2 , 2-а кімната площею 17,9 м2 , кухня площею 4,3 м2 , коридору площею 2,9 м2 , комори площею 2,7 м2 , веранди площею 6,3 м2 , 3,6 м2 . Висота приміщень 2,70 м. Матеріал зовнішніх стін – цегляні. Матеріал перекриття – дерев`яні балки з підшивкою. 
Довідкою Управління містобудування та архітектури Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 31.05.2017 року №28-33/0951/33 підтверджено, що по житловому будинку по АДРЕСА_2 відповідно до адресної інформації системи міста, що ведеться управлінням, житловий будок має таку поштову адреса: АДРЕСА_2 . Й також у довідці про останнє місце проживання спадкодавців управляюча компанія ТОВ «Місто для людей Кременчук» від 03.05.2017 року зазначала що спадкодавці ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до смерті були зареєстровані у АДРЕСА_3 .
За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 30.07.2025 року №437411471, у Реєстрі прав власності на нерухоме майно домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна 16618259, за ОСОБА_4 зареєстровано право власності 1/5 частку нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , тип майна: домоволодіння, форма власності приватна спільна сумісна, підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, - 09.08.1996, видане 7-ю дистанцією цивільних споруд згідно з наказом від 09.08.1996 року за №850/48. За ОСОБА_3 зареєстровано право власності 1/5 частку нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , тип майна: домоволодіння, форма власності приватна спільна сумісна, підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, - 09.08.1996, видане 7-ю дистанцією цивільних споруд згідно з наказом від 09.08.1996 року за №850/48.
Приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Дзюба В.І., постановою №95/02-31 від 05.06.2018 року відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом подружжя або за законом на квартиру АДРЕСА_1 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 . В обґрунтування постанови зазначено, що за життя ОСОБА_4 та ОСОБА_3 склали заповіт подружжя, посвідчений 21.10.2006 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Григоренком Г.І. Факт смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , підтверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_7 , виданим Кременчуцьким міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 02.12.2016 року, актовий запис 1774. Факт смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_6 , виданим Центральним відділом ДРАЦС Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області 26.11.2010 року, актовий запис №1771. Місце відкриття спадщини – м. Кременчук Полтавської області, вказаний факт підтверджується довідкою від 03.05.2017 року №863/36, виданою ТОВ «Місто для людей» про склад сім`ї та місце реєстрації ОСОБА_3 на день її смерті, де зазначено, що остання була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 . 28.04.2017 року ОСОБА_1 , прийняла спадщину за заповітом подружжя та за законом шляхом подачі заяви нотаріусу. Крім ОСОБА_1 спадкоємицею за названим заповітом подружжя є також ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка відмовилась за всіма підставами спадкування (за законом та за заповітом) від належної їй частки у спадщини на користь дочки померлої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , шляхом подачі заяви про відмову, справжність підпису на якій засвідчено т.в.о. нотаріуса м. Ноябрськ Ямало-Ненецького автономного округу ОСОБА_9 – ОСОБА_7 , що надійшла до приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Дзюби В.І. 31.05.2017 року №23. Інші особи не подавали заяв про прийняття спадщини та інформація про них відсутня. На підтвердження того факту, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є подружжям надано свідоцтво про їх одруження серії НОМЕР_1 , видане Кременчук міськ бюро ЗАГС Полтавської області 08.08.1959 року, актовий запис №341. Факт родинних відносин спадкоємиці ОСОБА_1 зі спадкодавцями підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2 , виданим 30.06.1960 року міським ЗАГС м. Кременчук, актовий запис №776, свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_3 , видане 14.08.1982 року відділом ЗАГС Крюківського району м. Кременчук, актовий запис 346. На підтвердження факту належності спадкодавцям зазначеного в заповіті нерухомого майна, ОСОБА_1 надала свідоцтво про право власності на житло, видане 7 дистанцією цивільних споруд Полтавського відділення Південної залізниці 09.08.1996 року, в якому вказано, що квартира знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 . В зазначеному вище свідоцтві на право власності на житло є відмітка Кременчуцького міжміського бюро технічної інвентаризації про реєстрацію на праві спільної сумісної власності квартири АДРЕСА_1 , реєстрова книга за №В-1/69. Також надана довідка КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Полтавської обласної ради» 13.12.2017 року за вихідним №61/5289, відповідно до якої за даними архівного обліку в КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Полтавської обласної ради» станом на 28.12.2012 року право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_5 , зареєстровано за ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , тип об`єкта: квартира, частка: АДРЕСА_6 (спільна сумісна), назва документа: свідоцтво на право власності на житло, видане 7-ю дистанцією цивільних споруд Полтавського відділення Південної залізниці 09.08.1996 року. У цій довідці зазначено, що на земельній ділянці по АДРЕСА_2 знаходиться три житлових будинки літ. А, літ. Б, літ. В. Інформація щодо виділу цих будинків окремо з присвоєнням адреси в БТІ відсутня. Таким чином, адреса об`єкта нерухомого майна в правовстановлюючому документі та в заповіті подружжя не співпадають. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів від 05.06.2018 року, №інформаційної довідки:12650199, у Реєстрі прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_4 зареєстровано право власності 1/5 частку нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , тип майна: домоволодіння, форма власності приватна спільна сумісна, підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, - 09.08.1996, видане 7-ю дистанцією цивільних споруд згідно з наказом від 09.08.1996 року за №850/48. За ОСОБА_3 зареєстровано право власності 1/5 частку нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , тип майна: домоволодіння, форма власності приватна спільна сумісна, підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, - 09.08.1996, видане 7-ю дистанцією цивільних споруд згідно з наказом від 09.08.1996 року за №850/48. Таким чином адреса нерухомого майна в заповіті подружжя і в правовстановлюючому документі не співпадають, а також не співпадають дані про об`єкт нерухомого майна, що міститься у свідоцтві про право власності на житло, видане 09.08.1996, видане 7-ю дистанцією цивільних споруд Полтавського відділення Південної залізниці 09.08.1996 року, у довідці КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Полтавської обласної ради» від 13.12.2017 року за вихідним №61/5289, у Реєстрі прав власності на нерухоме майно. З цих підстав приватний нотаріус відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину.
На виконання Ухвали Крюківського районного суду м. Кременчука від 29.08.2025 року Полтавський обласний державний нотаріальний архів надав спадкову справу померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , в якій наведені обставини документально підтверджені.
З аналізу поданих суду правовстановлюючих документів та заповіту, суд вважає, що до складу спадщини померлої ОСОБА_3 входить квартира у м. Кременчуці. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме мано та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №437477471 від 30.07.2025 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належить на праві приватної спільної сумісної власності на 1/5 частину домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна 16618259, на підставі свідоцтва про право власності, видане 7-ю дистанцією цивільних споруд згідно з наказом від 09.08.1996 року №850/48. 
При цьому суд враховує, що в Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме мано та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №№437477471 від 30.07.2025 року на підтвердження права власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є посилання на свідоцтво про право власності, видане 7-ю дистанцією цивільних споруд, згідно з наказом від 09.08.1996 року №850/48. Але згідно з цим же свідоцтвом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належить на праві приватної спільної сумісної власності квартира: за адресою: АДРЕСА_5 . Разом з тим в КП «Кременчуцькому МБТІ» на підставі цього ж свідоцтва було зареєстровано за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право приватної спільної сумісної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_5 , з наданням пояснення, що на земельній ділянці у АДРЕСА_2 , знаходиться три житлових будинки літ.А, літ. Б, літ. В, інформація щодо виділу цих будинків окремо з присвоєнням адреси – відсутня в БТІ. Але згідно з довідкою Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 31.05.2017 року №28-33/0951/33, відповідно до адресної інформації житловий будинок по АДРЕСА_2 , відповідно до адресної інформаційної системи міста, що ведеться управлінням, має поштову адресу: АДРЕСА_8 .
Отже, суд вважає, що в усіх наведених документах, як Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме мано та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №№437477471 від 30.07.2025 року, так свідоцтві про право власності, виданому 7-ю дистанцією цивільних споруд згідно з наказом від 09.08.1996 року №850/48, а також у спільному заповіті подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідченому 21.10.2006 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Григоренком Г.І., йдеться про одне нерухоме майно – одну квартиру. 
А тому керуючись положеннями ст.1216-1223, 1269, 1279, 1258, книги 6 ЦК України суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 , як єдиного спадкоємця за заповітом та за законом, яка в установленому порядку та строки прийняла спадщину матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , й визнати за позивачем в порядку спадкування після матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на нерухоме майно, а саме на належну їй 1/5 частину домоволодіння за адресою: АДРЕСА_9 , а також відповідає технічній документації КП «Кременчуцьке МБТІ» як адреса: АДРЕСА_5 , що спадкодавиці належало на підставі свідоцтва про право власності, виданому 7-ю дистанцією цивільних споруд згідно з наказом від 09.08.1996 року №850/48 із зазначенням адреси: АДРЕСА_5 , з врахуванням прийняття нею спадщини після чоловіка ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).
Керуючись ст.ст. 5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 141, 258-259, 263-265, 268, 272, 273, 352, 354 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
Позов ОСОБА_1 до Кременчуцької територіальної громади, Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання права власності в порядку спадкування – задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування після матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , на нерухоме майно, а саме на 1/5 частину домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна 16618259, як зазначено в Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 30.07.2025 року №437411471, що відповідає поштовій адресі будинку: АДРЕСА_8 , а також відповідає технічній документації КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Полтавської обласної ради» як нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_3 , яке належало спадкодавиці на підставі свідоцтва про право власності, виданого 7-ю дистанцією цивільних споруд згідно з наказом від 09.08.1996 року №850/48 із зазначенням адреси: АДРЕСА_5 , з врахуванням прийняття спадкодавицею спадщини після чоловіка ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Інформація про сторони:
позивач ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_8 , паспорт НОМЕР_9 , виданий 01.11.2000 року Автозаводським РВ КМУ УМВС України в Полтавській області, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_10 . 
відповідач Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області, яка уповноважена представляти інтереси Кременчуцької територіальної громади, ЄДРПОУ 24388300, адреса: м. Кременчук, площа Перемоги, 2.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складений 16.03.2026 року.

Суддя      Мурашова Н.В.