ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

10 березня 2026 року 	м.Суми	

Справа №588/2561/23 
Номер провадження 22-ц/816/228/26

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів - Петен Я. Л. , Замченко А. О. 
за участю секретаря судового засідання - Овчаренко М.В., 
сторони:
позивач (відповідач за зустрічним позовом) – ОСОБА_1 ,
відповідач (позивач за зустрічним позовом) – ОСОБА_2 , 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – Тростянецький відділ державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми),
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в режимі відеоконференції у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Пирогової Оксани Трохимівни
на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 28 лютого 2025 року в складі судді Огієнка О.О., ухвалене в м. Тростянець, 
В С Т А Н О В И В:
14 грудня 2023 року представник ОСОБА_1 – адвокат Пирогова О.Т. звернулася до суду з первісним позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – Тростянецький відділ державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 24 квітня 2010 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб, за час якого в них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 . Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 25 вересня 2019 року шлюб між сторонами був розірваний.
Судовим наказом Тростянецького районного суду Сумської області від 07 червня 2019 року з позивача на користь відповідача на утримання сина ОСОБА_4 були стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 29 травня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття.
На момент винесення рішення суду про стягнення аліментів син позивача проживав із відповідачем.
Постановою державного виконавця Тростянецького відділу ДВС в Охтирському районі Сумської області від 27 листопада 2023 року було відкрито виконавче провадження за № 73443362З щодо виконання вказаного судового наказу.
Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 14 липня 2023 року ухваленим у справі № 588/153/23, яке залишено без змін постановою Сумського апеляційного суду від 05 грудня 2023 року, було визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 разом із позивачем.
На даний час відповідач є одержувачем аліментів, хоча фактично рішенням суду місце проживання сина ОСОБА_4 , на утримання якого стягуються аліменти, визначено з батьком. Відповідач перебуває за кордоном. 
Посилаючись на вищевикладені обставини представник ОСОБА_1 – адвокат Пирогова О.Т. просила:
- припинити стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 29 травня 2019 року до досягнення дитиною повноліття, які стягуються на підставі судового наказу Тростянецького районного суду Сумської області;
- судовий наказ Тростянецького районного суду Сумської області № 588/951/19 від 07 червня 2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 29 травня 2019 року до досягнення дитиною повноліття, визнати таким, що не підлягає виконанню з дня набрання рішення суду законної сили;
- стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн та на отримання професійної правничої допомоги в розмірі 5000,00 грн.
19 січня 2024 року представником ОСОБА_2 - адвокатом Сумцовим Є.С. була подана зустрічна позовна заява до ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів.
Зустрічні позовні вимоги мотивовані тим, що дійсно сторони перебували у шлюбі та судовим наказом з позивача-відповідача на користь відповідача-позивача було стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 14 липня 2023 року було визначено місце проживання дитини з позивачем-відповідачем. Також судовим наказом Тростянецького районного суду Сумської області від 22 грудня 2023 року за заявою ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на його користь з ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 до досягнення дитиною повноліття. Станом на дату подання зустрічного позову виконавче провадження при примусовому виконанні вказаного судового наказу не відкрито. Проте з березня 2023 року і по теперішній час ОСОБА_4 постійно проживає разом із дідусем та бабусею (батьками матері) за адресою: АДРЕСА_1 . Такі обставини виключають можливість стягнення аліментів на користь ОСОБА_1 в інтересах дитини, яка з ним фактично не проживає та ним не утримується. За місцем свого проживання ОСОБА_4 має свою окрему кімнату та місце для сну, стіл для навчання, шафу для зберігання особистих речей. Дитина має комп`ютер та телефон, забезпечений одягом та взуттям по сезону. ОСОБА_1 коштів на утримання дитини не надає. Натомість матеріальну допомогу на утримання сина постійно з-за кордону надсилає ОСОБА_2 . У періоди коли відповідач безпосередньо перебуває в Україні вона також матеріально утримує сина. Саме по собі визначення місця проживання дитини разом із позивачем не свідчить про те, що позивач повністю та самостійно утримує неповнолітнього сина, що є обов`язковою умовою для стягнення на його користь аліментів. Позивачем-відповідачем не надано жодного доказу щодо будь-яких його витрат на утримання дитини.
Посилаючись на зазначені обставини, представник ОСОБА_2 – адвокат Сумцов Є.С. просив: 
- припинити з дня набрання рішенням суду законної сили стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які стягуються на підставі судового наказу Тростянецького районного суду Сумської області від 22 грудня 2023 року по справі № 588/2532/23;
- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені нею судові витрати.
Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 28 лютого 2025 року в задоволенні первісного позову ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1 відмовлено.
Зустрічний позов ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_2 задоволено повністю. 
Припинено з дня набрання рішенням суду законної сили стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які стягуються на підставі судового наказу, виданого 22 грудня 2023 року Тростянецьким районним судом Сумської області по справі № 588/2532/23.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти на відшкодування судових витрат по оплаті судового збору в розмірі 1211 грн 20 коп., а також кошти на відшкодування витрат на отримання професійної правничої допомоги у розмірі 6500 грн 00 коп.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Пирогова О.Т., посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі, а в задоволенні зустрічного позову відмовити в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що на даний час ОСОБА_2 є одержувачем аліментів, хоча фактично рішенням суду місце проживання сина ОСОБА_4 , на утримання якого стягуються аліменти, визначено з батьком. Відповідач перебуває за кордоном.
Вказує, що судом першої інстанції в порушення вказаних норм надано вибіркову оцінку доказам, а саме лише взято до уваги докази та пояснення відповідача, при цьому жодного аналізу доказам позивача не надано, а саме: наявність заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_2 , факт не проживання сина з матір`ю, надання допомоги ОСОБА_1 сину, які підтверджені останнім в місцевому суді.
Від відповідача за первісним позовом в установлений судом строк відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
10 березня 2026 року о 10:17, тобто під час розгляду справи на адресу Сумського апеляційного суду надійшло клопотання від представника ОСОБА_1 – адвоката Пирогової О.Т. про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншому процесі, а саме розгляді кримінальної справи Тростянецьким районним судом, де обвинувачений перебуває під вартою понад 10 місяців.
Розглянувши відповідне клопотання, колегія апеляційного суду не вбачає підстав для відкладення розгляду справи з огляду на таке.
Апеляційним судом враховано, що стороною позивача викладено свої доводи і міркування щодо оскаржуваного судового рішення у апеляційному суді в апеляційній скарзі. Ні в апеляційній скарзі, ні в клопотанні про відкладення розгляду справи не зазначено жодних нових обставин, які унеможливлюють розгляд справи за наявними матеріалами за відсутності сторони позивача.
Крім того, відмовляючи в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, апеляційний суд виходить із тих обставин, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника чи сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16.
Стороною позивача за первісним позовом не указані причини, які унеможливлюють вирішення спору за відсутності позивача за первісним позовом та його представника.
Також 10 березня 2026 року під час розгляду справи на адресу Сумського апеляційного суду надійшло клопотання від представника ОСОБА_1 – адвоката Пирогової О.Т. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. 
Так, з наданих матеріалів справи вбачається, що справа призначена до розгляду з повідомленням учасників справи на 10 годину 00 хвилин 10 березня 2026 року. Разом з тим, клопотання про призначення судового засідання в режимі відеоконференції було подано через Електронний суд, тобто, з урахуванням положень ст. 123 ЦПК України, поза межами визначеного законом строку - не пізніш як за п`ять днів до відповідного судового засідання, яке у даній справі призначено на 10 березня 2026 року.
З матеріалів справи вбачається, що клопотання, яке подане представником ОСОБА_1 – адвокатом Пироговою О.Т. про призначення судового засідання в режимі відеоконференції, зареєстроване о 10 годині 21 хвилину 10 березня 2026 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду, тобто під час розгляду справи. Варто зазначити, що у сторони позивача було достатньо часу для своєчасного подання клопотання про призначення судового засідання в режимі відеоконференції. Колегія суддів намагалася включити ОСОБА_5 відеоконференцію, але остання не під`єдналася, а згодом по телефону повідомила про відсутність у неї світла.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, представника ОСОБА_2 – адвоката Сумцова Є.С., ,дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі за час якого в них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 (а.с. 6-8).
Судовим наказом Тростянецького районного суду Сумської області від 07 червня 2019 року, виданим у справі № 588/951/19 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 були стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 29 травня 2019 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 9).
Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 14 липня 2023 ухваленим у справі № 588/153/23, яке залишено без змін постановою Сумського апеляційного суду від 05 грудня 2023 року, було визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із батьком ОСОБА_1 (а.с. 10-20).
Постановою державного виконавця Тростянецького ВДВС в Охтирському районі Сумської області СМУ Міністерства юстиції Конєва О.М. від 27 листопада 2023 року було відкрито виконавче провадження за № 73443362 щодо примусового виконання судового наказу, виданого 07 червня 2019 року Тростянецьким районним судом Сумської області по справі № 588/951/19 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 (а.с. 21).
Згідно повідомлення та розрахунку заборгованості по аліментам, наданих державним виконавцем Конєвим О.М. від 23 січня 2024 року заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів по судовому наказу, виданому 07 червня 2019 року Тростянецьким районним судом Сумської області по справі № 588/951/19 за період з 01 листопада 2023 року по 01 січня 2024 року складає 6378,50 грн. Станом на 23 січня 2024 року аліменти не сплачені (а.с. 45).
Судовим наказом Тростянецького районного суду Сумської області від 22 грудня 2023 року, виданим у справі № 588/2532/23 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 були стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 11 грудня 2023 року (а.с. 64).
Згідно актів обстеження матеріально-побутових умов проживання родини ОСОБА_7 від 31 липня 2023 року, від 09 січня 2024 року, а також акту обстеження по розгляду заяви щодо встановлення місця проживання від 05 січня 2024 року неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає по АДРЕСА_1 разом із бабусею ОСОБА_7 та дідусем ОСОБА_8 у приватному будинку, де ОСОБА_4 має свою окрему кімнату та місце для сну, стіл для навчання, шафу для зберігання особистих речей. Дитина має комп`ютер та телефон, забезпечений одягом та взуттям по сезону. Мати дитини ОСОБА_2 перебуває за кордоном та висилає допомогу на утримання дитини. ОСОБА_1 не надає коштів на утримання сина (а.с. 65-67).
Відповідно до інформації по картковому рахунку ОСОБА_7 відкритому в АТ КБ «Приватбанк» за період з липня 2022 року по січень 2024 року на картку останньої щомісячно надходили грошові перекази від ОСОБА_2 (а.с. 68-72).
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3 пояснив, що він проживає по АДРЕСА_1 разом із бабусею та дідусем. Матеріально його забезпечує мати, перераховує кошти йому на картковий рахунок. Гроші він витрачає на одяг, їжу та інше. Від батька він не отримував матеріальну допомогу протягом двох років. Номер рахунку він повідомляв батьку, але гроші батько не перерахував. Мати перераховувала йому до нового року кошти по 2500 грн щомісячно, а також перераховувала гроші бабусі, але після нового року мати стала перераховувати кошти на рахунок бабусі. Щоденно бабуся видає йому на потреби по 150 грн.
Вказані факти правильно встановлено судом першої інстанції на підставі належним чином зібраних, досліджених та оцінених доказів, на які суд послався у рішенні.
Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що стягнення аліментів на користь батька з яким дитина не проживає та який не утримує дитину, суперечить найкращим інтересам дитини. Разом з тим, суд першої інстанції зазначив, що не змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів за судовим наказом з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , а тому прийшов до висновку, що первісний позов задоволенню не підлягає.
Рішення суду про задоволення зустрічного позову ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_2 мотивоване тим, що змінились обставини, які впливають на стягнення аліментів за судовим наказом з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , а тому прийшов до висновку, що зустрічний позов підлягає задоволенню.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції ухвалене правильне по суті рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
За змістом частин 1, 3 статті 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до частин 1, 2 статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Під цільовим призначенням, при цьому, потрібно розуміти витрати спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей.
Відповідно до ст. 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.
Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З урахуванням предмета цього спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі.
Аліменти - це кошти, покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.
Саме по собі визначення місця проживання дитини разом із позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 не свідчить про те, що позивач повністю та самостійно утримує неповнолітнього сина, а тому не є підставою для припинення стягнення аліментів.
Позивачем за первісним позовом не надано ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції жодного доказу щодо будь-яких витрат позивача на утримання дитини, а також доказів щодо належного, самостійного забезпечення та утримання ним сина сторін.
Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, неповнолітній ОСОБА_3 проживає разом з дідусем та бабусею (батьками матері) за адресою: АДРЕСА_1 , що виключає можливість стягнення аліментів на користь ОСОБА_1 в інтересах дитини, яка з ним не проживає та який не утримує дитину.
Натомість відповідач ОСОБА_2 повністю утримує та забезпечує сина, у тому числі з допомогою своїх батьків, тобто діда та баби ОСОБА_4 .
З огляду на вищевикладене, відсутність доведених фактів утримання позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 сина та не проживання дитини з батьком виключає можливість стягнення з відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 на його користь аліментів на підставі судового наказу, виданого Тростянецьким районним судом Сумської області від 22 грудня 2023 року у справі № 588/2532/23.
Таким чином, враховуючи правову природу аліментів (які є власністю дитини), їх цільовий характер, а також передбачені законом підстави їх стягнення на користь того з батьків, з ким проживає дитина, керуючись принципом найкращих інтересів дитини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення первісного позову, оскільки стягнення аліментів на користь батька з яким дитина не проживає та який дитину не утримує, суперечить найкращим інтересам дитини. Натомість, місцевий суд дійшов висновку про наявність правових підстав для припинення стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_9 , оскільки змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів за судовим наказом з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом.
З вищенаведеного вбачається, що наведені в апеляційній скарзі доводи представника ОСОБА_1 – адвоката Пирогової О.Т., які на думку апелянта, є підставою для скасування рішення суду, не ґрунтуються на вимогах закону, суперечать наявним у справі доказам та фактичним обставин справи, а отже не спростовують та не впливають на законність і обґрунтованість ухваленого судом рішення.
З огляду на вищевикладене, а також те, що при апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 28 лютого 2025 року в справі не виявлено, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.
Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат за перегляд справи у апеляційному порядку не вбачається.
Керуючись ст. ст. 367 - 369, 374, 375, 381 - 384, 389-390 ЦПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Пирогової Оксани Трохимівни залишити без задоволення.
Рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 28 лютого 2025 року в даній справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 16 березня 2026 року. 
Головуючий -  	В. І. Криворотенко	

Судді: Я. Л. Петен 

А. О. Замченко