ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.04.2026 Справа № 5/58(907/10/26)
м.Львів
Західний апеляційний господарський суд у складі:
головуючого - судді МАТУЩАКА О.І.
суддів: КРАВЧУК Н.М.
РИМА Т.Я.

за участю секретаря судового засідання Телинько Я.П.
представники учасників справи не з?явилися.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Карпат-Вин Еталон” (вх.ЗАГС 01-05/ 329/26 від 04.02.2026)

на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 27.01.2026 ( суддя Лучко Р.М.)

у справі №5/58 (907/10/26)

за заявою ініціюючого кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю “Фудз Трейд”, м. Рівне

до боржника Закритого акціонерного товариства “Котнар”, с. Мужієво Берегівського району Закарпатської області

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Закарпатської області перебуває справа №5/58 за заявою ініціюючого кредитора ТОВ «Фудз Трейд» до ЗАТ «Котнар» про визнання банкрутом.
Постановою Господарського суду Закарпатської області від 30.03.2011 ЗАТ «Котнар» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.
08.01.2026 до суду звернулося ТОВ «Карпат-Вин Еталон» з позовом до ЗАТ «Котнар» про застосування наслідків недійсності договору купівлі-продажу № 8/12/09 від 08.12.2009, укладеного між ЗАТ «Котнар» та ТОВ «Карпат-Вин Еталон», шляхом приведення сторін у первісний стан (двостороння реституція) відповідно до ст. 216 Цивільного кодексу України (надалі – ЦК України) та зобов`язання ЗАТ «Котнар» повернути ТОВ «Карпат-Вин Еталон» грошові кошти, безпідставно отримані відповідачем, а саме: 4 671 146,16 грн, отримані внаслідок визнання недійсним договору купівлі-продажу від 08.12.2009 № 8/12/09 та 6 167 005,00 грн, сплачені ТОВ «Карпат-Вин Еталон» у рахунок виконання грошових зобов`язань ЗАТ «Котнар» перед первинними кредиторами, права вимоги за якими були уступлені позивачу за договорами цесії.
Розглянувши позовну заяву, суд становив, що позивач заявив позовну вимогу майнового характеру (про зобов`язання повернути кошти в сумі 10 838 151,16 грн), а тому розмір судового збору за подання цієї позовної заяви розраховується таким чином: 10 838 151,16 грн * 1,5/100 * 0,8) і становить 130 057,82 грн. Оскільки позивач до позовної заяви не додав доказів сплати судового збору, як і не вказав про наявність такого доказу в додатку до позову, то вказане є підставою для залишення позовної заяви без руху.
Відтак суд ухвалою від 20.01.2026 позовну заяву ТОВ «Карпат-Вин Еталон» залишив без руху та встановив позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 10 днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом подання до суду доказів сплати судового збору в розмірі 130 057,82 грн. 
22.01.2026 через систему «Електронний суд» представник ТОВ «Карпат-Вин Еталон» подав заяву, в якій просив суд роз`яснити ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 20.01.2026 в частині: правової кваліфікації заявлених позовних вимог; визначення ціни позову; визначення розміру судового збору, що підлягає сплаті. Крім цього, просив суд надати позивачу додатковий строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання доказів сплати судового збору у розмірі, визначеному судом після надання відповідного роз`яснення ухвали.
Подана заява обґрунтована тим, що, за твердженням адвоката, позовна заява за своїм предметом є позовом немайнового характеру, оскільки її основною вимогою є застосування наслідків недійсності правочину шляхом приведення сторін у первісний стан (двостороння реституція) відповідно до ст. 216 ЦК України, а також зобов`язання відповідача вчинити певні дії, а не безпосереднє стягнення грошових коштів. 
Крім того, заявник зазначає, що єдиною самостійною майновою вимогою у позові є вимога про повернення 6 167 005,00 грн, сплачених позивачем у рахунок виконання грошових зобов`язань ЗАТ «Котнар» перед первинними кредиторами, права вимоги за якими були відступлені позивачу за договорами цесії.
Господарський суд Закарпатської області ухвалою від 27.01.2026 відмовив у задоволенні заяви ТОВ «Карпат-Вин Еталон» про роз`яснення ухвали суду та надання додаткового строку для усунення недоліків позовної заяви.
Ухвала суду в частині відмови у задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення мотивована тим, що ухвала суду про залишення позовної заяви без руху є чіткою, зрозумілою та не містить неясностей чи суперечностей у своїй резолютивній частині, які могли б ускладнити її виконання або правильне розуміння учасниками справи.
Суд зазначив, що відповідно до положень ст. 245 ГПК України роз`ясненню підлягають лише ті судові рішення, які є неясними або викликають труднощі при виконанні, при цьому таке роз`яснення не може змінювати зміст рішення або виходити за межі вже вирішених судом питань.
Оскільки заява фактично зводиться до отримання відповідей на питання щодо правової кваліфікації позовних вимог, визначення ціни позову та розміру судового збору, що не є роз`ясненням рішення у розумінні процесуального закону, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення.
Відмовляючи у наданні додаткового строку для усунення недоліків позовної заяви, суд зазначив, що встановлений в ухвалі про залишення позовної заяви без руху десятиденний строк є граничним відповідно до ч. 2 ст. 174 ГПК України та не може бути продовжений судом.
ТОВ «Карпат-Вин Еталон» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 27.01.2026, а справу в частині розгляду заяви про роз?яснення ухвали суду передати на новии? розгляд до суду першоі? інстанціі?. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у роз`ясненні ухвали від 20.01.2026, неправильно застосувавши положення ст. 245 ГПК України та фактично позбавив апелянта можливості належним чином виконати вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Скаржник зазначає, що подана заява про роз`яснення не була спрямована на зміну чи перегляд судового рішення по суті, а мала на меті усунення неясностей щодо правової кваліфікації позовних вимог, визначення ціни позову та розміру судового збору, які безпосередньо впливають на можливість виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху.
На думку апелянта, у ситуації, коли визначення судом характеру позову як майнового та встановлення повної ціни позову викликають обґрунтовані сумніви, суд був зобов`язаний надати відповідні роз`яснення, оскільки відсутність таких роз`яснень унеможливлювала правильне виконання ухвали.
Натомість суд першої інстанції відмовляючи у роз`ясненні, формально дійшов висновку про зрозумілість ухвали, не врахувавши, що заява стосувалася саме тих питань, які викликають труднощі при його виконанні. Такий підхід, за твердженням скаржника, суперечить правовій природі інституту роз`яснення судового рішення та призводить до необґрунтованого обмеження права на доступ до правосуддя. 
У поданому відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечує проти її задоволення та вважає оскаржувану ухвалу суду першої інстанції законною і обґрунтованою, оскільки ухвала суду про залишення позовної заяви без руху є чіткою та зрозумілою, її резолютивна частина не містить неясностей, а відтак відсутні передбачені ст. 245 ГПК України підстави для її роз`яснення.
На думку відповідача, заява позивача про роз`яснення фактично була спрямована на отримання правової оцінки заявлених позовних вимог, визначення ціни позову та розміру судового збору, що не охоплюється змістом інституту роз`яснення судового рішення та виходить за межі повноважень суду при вирішенні такого питання. 
Крім того, на думку відповідача, заявлені позовні вимоги мають майновий характер, оскільки пов`язані з поверненням грошових коштів, у тому числі в порядку застосування наслідків недійсності правочину, а відтак суд першої інстанції обґрунтовано визначив ціну позову та розмір судового збору. 
Також відповідач вважає, що подання заяви про роз`яснення у цьому випадку свідчить про зловживання позивачем процесуальними правами, оскільки така заява не була зумовлена наявністю неясностей у судовому рішенні. З огляду на що, просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Інших клопотань та заяв в порядку ст. 207 ГПК України сторонами заявлено не було.
02.04.2026 в судове засідання представники сторін не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги. Вказане підтверджується довідками про доставку електронного листа (ухвали суду від 25.02.2026 про відкриття провадження у справі і призначення її до розгляду) до електронного кабінету сторін в підсистемі «Електронний суд».
Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи зазначене, а також те, що явка представників учасників у справі в судове засідання не визнавалася обов`язковою, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представників учасників справи.
Частиною 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим кодексом, ГПК України, іншими законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, КУзПБ, Закону України «Про міжнародне приватне право», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Предметом апеляційного розгляду є ухвала суду першої інстанції, якою відмовлено позивачу у роз?ясненні ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, а також відмовлено у наданні додаткового строку для усунення недоліків позовної заяви.
За змістом ст. 245 ГПК України, суд за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.
Суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання.
Як було зазначено вище, суд ухвалою від 20.01.2026 залишив позовну заяву ТОВ «Карпат-Вин Еталон» без руху та встановив позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 10 днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом подання до суду доказів сплати судового збору в розмірі 130 057,82 грн.
Залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції вказав, що така позовна заява подана без додержання вимог, викладених у ст. 162 ГПК України, оскільки позивачем не надано доказів сплати судового збору, що відповідно до приписів ч. 1 ст. 174 ГПК України є підставою для залишення її без руху.
Зокрема, відповідно до положень ч. 3 ст. 162 ГПК України, позовна заява повинна містити, зокрема, зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
Статтею 163 цього ж Кодексу унормовано, що ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується.
Сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого ст. 55 Конституції України, що має беззаперечно виконуватись сторонами в разі необхідності реалізації цього права.
Відповідно до ч. 2 ст. 123 ГПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (надалі - Закон), судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Відповідно до підп.1 пу. 2 ст. 4 Закону за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Крім того, згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Суд першої інстанції встановив, що позивачем заявленов позов майнового характеру (про зобов`язання повернути кошти в сумі 10 838 151,16 грн), а тому з урахуванням подання позовної заяви в електронній формі, розмір судового збору становить 130 057,82 грн (10 838 151,16 грн * 1,5/100 * 0,8).
Колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом обґрунтовано враховано правові висновки, викладені в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 06.10.2020 у справі №233/3676/19, де зазначено, що необхідність роз`яснення судового рішення може бути зумовлена його нечіткістю в резолютивній частині, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, або які будуть здійснювати його виконання. Тобто це стосується випадків, коли рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час його виконання.
Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суті рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Водночас суд, роз`яснюючи рішення, не вносить зміни в існуюче рішення.
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими твердження місцевого господарського суду, що резолютивна частина ухвали від 20.01.2026 у справі № 5/58(907/10/26) є чіткою, зрозумілою, такою, що виключає ймовірні труднощі в розумінні учасниками цієї справи змісту ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Встановлена ГПК України можливість суду роз`яснити судове рішення, процесуальним законом пов`язується з нечіткістю чи незрозумілістю певних його частин, зокрема резолютивної, та не може бути здійснено у формі надання судом відповідей на поставлені учасником справи запитання, що може призвести до зміни чи викривлення змісту судового рішення, яке такий учасник просить суд роз`яснити.
Ухвала суду про залишення позовної заяви без руху містить чіткі та зрозумілі вказівки щодо виявлених недоліків позовної заяви, а також способу їх усунення, зокрема щодо необхідності сплати судового збору у визначеному розмірі. Натомість подана позивачем заява про роз`яснення фактично зводилася до необхідності надання судом правової оцінки заявлених позовних вимог, визначення ціни позову та розміру судового збору, що не охоплюється змістом інституту роз`яснення судового рішення та не може бути предметом такого розгляду.
Посилання апелянта на неможливість виконання ухвали у зв`язку з сумнівами щодо правової кваліфікації позову не приймаються судом, оскільки такі сумніви не свідчать про неясність судового рішення, а фактично зводяться до незгоди із правовою позицією суду першої інстанції, що може бути предметом оскарження, але не роз`яснення.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність правових підстав для роз`яснення ухвали, у зв`язку з чим в задоволенні заяви ТОВ «Карпат-Вин Еталон» про роз`яснення судового рішення правомірно відмовлено.
Щодо заяви позивача в частині надання додаткового строку для усунення недоліків позовної заяви, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо неможливості задоволення такої. 
Так, у ч. 2 ст. 174 ГПК України імперативно закріплена максимальна межа процесуального строку на усунення недоліків позовної заяви, що становить десять днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху. 
Матеріалами справи підтверджується, що ухвала суду про залишення позову без руху доставлена до електронного кабінету ТОВ «Карпат-Вин Еталон» 20.01.2026 о 12 год 57 хв, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа. Відтак останнім днем строку для усунення позивачем недоліків позовної заяви було 30.01.2026.
Відповідно до ч. 2 ст. 119 ГПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Зі змісту наведеної норми випливає, що за заявою учасника може бути продовжений тільки строк, який встановлений судом і який не сплив на час звернення учасника справи із заявою. Процесуальний строк може бути продовжений також з ініціативи суду. 
Водночас, на відміну від поновлення процесуального строку, питання про його продовження не пов`язується з фактом вчинення учасником відповідної процесуальної дії. Процесуальний закон виходить з того, що продовження строку здійснюється саме для надання можливості вчинити дію, яка ще не була виконана.
Разом з тим, у випадках, коли суду надано право встановити строк у межах, визначених ГПК України, такий строк не може бути продовжений понад граничні межі, встановлені законом.
Таким чином, нормами ГПК України не передбачено можливості встановлення додаткового строку для усунення недоліків позовної заяви, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 174 ГПК України такий строк є максимальним і не підлягає продовженню в порядку ч. 2 ст. 119 ГПК України.
Зазначений висновок суду першої інстанції узгоджується з приписами ГПК України та правовими висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема у постанові від 07.04.2025 у справі № 910/7746/20, щодо неможливості продовження максимального (граничного) процесуального строку, встановленого законом.
Отже, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні відповідного клопотання позивача.
З урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги не спростовують правомірних висновків суду першої інстанції, якими обґрунтована оскаржувана ухвала, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.
Відповідно до ст. ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, оскаржувана ухвала місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга – без задоволення.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
З урахуванням наведеного вище, апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення судового збору за подання апеляційної скарги за апелянтом.
Керуючись ст. ст. 129, 269-270, 275-276, 281-284 ГПК України,
Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпат-Вин Еталон» залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 27.01.2026 у справі № 5/58(901/10/26) – без змін.

2. Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції залишити за апелянтом.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Касаційна скарга подається безпосередньо до Верховного Суду.

Справу повернути до Господарського суду Закарпатської області.

Повна постанова складена та підписана 06.04.2026.

Головуючий (суддя-доповідач) О.І. МАТУЩАК

Судді Н.М. КРАВЧУК

Т.Я. РИМ