ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2026 року 
м. Черкаси 

Справа № 705/4936/25		
Провадження № 22-ц/821/489/26		
Категорія: на ухвалу 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Василенко Л. І.,
суддів: Карпенко О. В., Новікова О. М., 
секретаря - Кукушкіної А. О.,

учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - Паланська сільська рада Уманського району Черкаської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Татаржинського Миколи Вячеславовича на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18 грудня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 

в с т а н о в и в :

У серпні 2025 року представник ОСОБА_1 – адвокат Татаржинський М. В. звернувся до суду з позовом до Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії. Просив визнати бездіяльність Паланської сільської ради, яка полягає у не прийнятті рішення «Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення шляхом викупу для будівництва та обслуговування будівель торгівлі громадянці ОСОБА_1 АДРЕСА_1 » протиправною, а також зобов`язати Паланську сільську раду повторно на засіданні, у строк який не перевищує одного місяця з дати набрання законної сили цього рішення, розглянути питання «Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення шляхом викупу для будівництва та обслуговування будівель торгівлі громадянці ОСОБА_1 АДРЕСА_1 ».
Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18.12.2025 закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Паланської сільської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. 
Роз`яснено ОСОБА_1 , що розгляд справи віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

Ухвала суду мотивована тим, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у продажу земельної ділянки може бути оскаржена до суду.
Питання, пов`язаного з визнанням права власності чи права користування земельною ділянкою та оспорюванням такого права інших осіб, у позивачів у межах спору не виникало.
Таким чином, у цій справі спір, який виникає з цивільних правовідносин, відсутній, а дослідженню підлягають виключно владні управлінські рішення відповідача, який у межах спірних відносин діє як суб`єкт владних повноважень, що свідчить про те, що ця справа відноситься до юрисдикції адміністративного суду.
Вказане узгоджується з правовим висновком щодо юрисдикції спору у подібних правовідносинах, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 листопада 2019 року у справі № 823/1984/16 (провадження № 11-1528апп18).
Суд дійшов висновку, що оскільки спірні правовідносини виникли у зв`язку з реалізацією органом місцевого самоврядування делегованих йому владних повноважень, спір у цій справі в зв`язку з невиникненням між сторонами приватноправових відносин підлягає вирішенню судами адміністративної юрисдикції.
Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ОСОБА_1 – адвокат Татаржинський М. В. через підсистему «Електронний суд» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18.12.2025, а дану справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті.
Вказує, що не можна вважати публічно-правовим спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб`єктом владних повноважень), як суб`єктом публічного права, та суб`єктом приватного права – фізичною чи юридичною особою, – в якому управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної чи юридичної особи. У такому випадку це спір про право приватне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права. 
Вважає, що спір у даній справі не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки за результатом не прийняття на засіданні Паланської сільської ради VІІІ скликання, яке відбулося 30.11.2023, рішення «Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення шляхом викупу для будівництва та обслуговування будівель торгівлі громадянці ОСОБА_1 АДРЕСА_1 » публічні правовідносини між сторонами є завершеними, а вимоги щодо повторного розгляду даного питання належать до приватних правовідносин. 
Зважаючи на суб`єктний склад та характер спірних у цій справі правовідносин, слідує висновок, що даний спір необхідно розглядати у порядку цивільного судочинства.
26.01.2026 від Паланської сільської ради через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги представника ОСОБА_1 – адвоката Татаржинського М. В. в повному обсязі, а ухвалу суду від 18.12.2025 залишити без змін. 
У відзиві звертає увагу, що вимоги позивачки спрямовані на оскарження бездіяльності органу місцевого самоврядування при здійсненні ним владних управлінських функцій у сфері земельних відносин. А тому, відповідно до ст. 19 КАС України, такі спори є публічно-правовими і підлягають розгляду адміністративними судами. 
Тому, на думку відповідача, справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Учасники справи про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Учасники справи в судове засідання не з`явився.
26.02.2026 від представника ОСОБА_1 – адвоката Татаржинського М. В. через підсистему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи без участі ОСОБА_1 та її представника. 
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Дослідивши наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи, а відповідно стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним із аспектів яких є доступ до суду. 
Частиною 3 ст. 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно п. 15 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо, зокрема, закриття провадження у справі.
Відповідно ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Ухвала суду першої інстанції в повній мірі відповідає зазначеним вимогам, виходячи з наступного.
Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України).
Постановляючи ухвалу про закриття провадження у даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що бездіяльність органу місцевого самоврядування при вирішенні питання щодо продажу земельної ділянки підлягає перевірці адміністративним судом.
Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
У ст. 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
За ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.
Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати між собою як компетенцію різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського й адміністративного.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є предмет спору, характер спірних матеріальних правовідносин і їх суб`єктний склад. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції судів, які розглядають справи за правилами цивільного, кримінального, господарського й адміністративного судочинства. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання, тобто діяти в межах установленої законом компетенції.
Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (ч. 1 ст. 19 ЦПК України).
Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.
Як вбачається з матеріалів справи, 19.05.2010 Кочубіївською сільською радою прийняте рішення № 36-7/V про надання ОСОБА_1 в строкове платне користування земельної ділянки з кадастровим номером: 7124384500:01:001:0216, площею 0,0364 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
28.04.2011 на підставі рішення Кочубіївської сільської ради № 36-7/V від 19.05.2010 між ОСОБА_1 (орендар) та Кочубіївською сільською радою (орендодавець) укладено Договір оренди земельної ділянки. На підставі даного Договору Орендодавець надав, а Орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 0,0364 га з кадастровим номером: 7124384500:01:001:0216, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
На вказаній земельній ділянці знаходиться об`єкт нерухомого майна - нежитлова будівля, магазин товарів повсякденного попиту з баром, що належить ОСОБА_1 згідно Договору купівлі-продажу (п. 2.2 Договору оренди).
11.02.2022 ОСОБА_1 звернулась до Паланської сільської ради із заявою за вх. № 2049/06-04 про надання дозволу на викуп земельної ділянки з кадастровим номером: 7124384500:01:001:0216, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
30.06.2023 на підставі заяви ОСОБА_1 . Паланською сільською радою прийнято рішення № 46-31/VІІІ «Про надання дозволу на викуп земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, що перебуває в користуванні (на умовах оренди) громадянки ОСОБА_1 АДРЕСА_1 ».
Пунктом 4 вказаного рішення встановлено авансовий внесок в розмірі 20 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає суму 10792,27 грн.
18.07.2023 на підставі рішення Паланської сільської ради № 46-31/VІІІ від 30.06.2023 між Паланською сільською радою (Сторона-1) та ОСОБА_1 (Сторона-2) укладено Договір про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки.
Відповідно до п. 1.1. вказаного Договору предметом цього договору є порядок та розмір сплати Стороною-2 авансового внеску в рахунок оплати вартості земельної ділянки площею 0,0364 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення ділянки - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.
Пункт 2.2. Договору передбачав, що авансовий внесок, що підлягає перерахуванню Стороною-2, становить 20 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, вказаної в п. 2.1 Договору, та становить 10792,27 грн.
20.07.2023 ОСОБА_1 сплачено суму 10792,27 грн, призначення платежу: сплата авансового внеску на викуп земельної ділянки несільськогосподарського призначення, що підтверджується квитанцією № 218585970.
Згідно витягу з протоколу засідання сільської ради № 54 від 30.11.2023 на засіданні Паланської сільської ради VІІІ скликання, яке відбулося 30.11.2023, рішення «Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення шляхом викупу для будівництва та обслуговування будівель торгівлі громадянці ОСОБА_1 АДРЕСА_1 » не прийнято.
Частиною 1 ст. 12 ЗК України визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад.
Статтею 80 ЗК України встановлено, що самостійними суб`єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.
Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Згідно ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Продаж громадянам і юридичним особам земельних ділянок державної (крім земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації) та комунальної власності для потреб, визначених цим Кодексом, провадиться місцевими державними адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим або органами місцевого самоврядування в межах їх повноважень. 
Громадяни та юридичні особи, зацікавлені у придбанні земельних ділянок у власність, подають заяву до відповідного органу виконавчої влади або сільської, селищної, міської ради чи державного органу приватизації. У заяві зазначаються місце розташування земельної ділянки, її цільове призначення, розміри та площа, а також згода на укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки (абз. 1 ч. 1, абз. 1 ч. 2 ст. 128 ЗК України).
Відповідно до ч. 3 ст. 128 ЗК України орган державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим або орган місцевого самоврядування у місячний строк розглядає заяву і приймає рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (якщо такий проект відсутній) та/або про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки чи про відмову в продажу із зазначенням обґрунтованих причин відмови.
Рішення про відмову продажу земельної ділянки може бути оскаржено в суді (ч. 10 ст. 128 ЗК України).
Як вбачається з матеріалів справи відповідачем Паланською сільською радою не прийнято жодного рішення у відповідності до вимог ст. 128 ЗК України. Відтак, не встановлено факту виникнення (зміни чи припинення) будь-яких цивільних прав чи обов`язків позивачки, за наслідками розгляду питання Паланською сільською радою про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення шляхом викупу для будівництва та обслуговування будівель торгівлі громадянці ОСОБА_1 АДРЕСА_1 .
Отже, відсутнє порушення приватного права позивачки у спірних відносинах, відповідно, ознаки приватноправового спору у цій справі також відсутні.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому, зокрема хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України).
За висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 13 червня 2018 року у справі № 819/362/16, публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду. 
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
Такий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі №813/1076/17 та від 14.11.2018 у справі №817/986/17.
Оскільки дослідженню в цій справі підлягає, зокрема, бездіяльність Паланської сільської ради, яка полягає у не прийнятті рішення «Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення шляхом викупу для будівництва та обслуговування будівель торгівлі громадянці ОСОБА_1 АДРЕСА_1 », яка у межах спірних правовідносин діє як суб`єкт владних повноважень, відтак, на думку колегії суддів, спір у цій справі підлягає вирішенню за правилами адміністративного судочинства.
Скаржник в доводах апеляційної скарги вказує, що даний спір не є спором між учасниками публічно-правових відносин, а вимоги щодо повторного розгляду даного питання належать до приватних правовідносин. 
Проте вказаний довід висновків суду першої інстанції не спростовує, оскільки, в даному спорі як вже вказано вище, відповідачем не було прийнято жодного акту у формі рішення з числа тих, які сільська рада має повноваження ухвалити за законом, а вимога позивачки щодо зобов`язання відповідача повторно розглянути питання щодо продажу спірної земельної ділянки підлягає розгляду в порядку визначеному чинним законодавством.
Відтак, інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не впливають на правильність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вище викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Татаржинського М. В. слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду від 18.12.2025 залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Татаржинського Миколи Вячеславовича– залишити без задоволення.
Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18 грудня 2025 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: О. В. Карпенко

О. М. Новіков