ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
24.02.2026	Справа № 910/7874/25	

За позовом	Товариства з обмеженою відповідальністю "МЛ ГРУПА ПЛЮС"	
до	Товариства з обмеженою відповідальністю "Рем Буд Комфорт"	
про	стягнення 86 943,25 грн	
 	Суддя Підченко Ю.О.	
Представники сторін:
без виклику.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «МЛ ГРУПА ПЛЮС» (далі також - відповідач, ТОВ «МЛ ГРУПА ПЛЮС») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рем Буд Комфорт» (далі також - відповідач, ТОВ «Рем Буд Комфорт») про стягнення 80 000,00 грн основного боргу, 6 943,25 грн штрафних санкцій та інфляційних втрат за договором № 19 про надання послуг з монтажу блискавкозахисту від 23.08.2024.
Відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 25.07.2025 відкрито провадження у справі № 910/7874/25, вирішено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. 
08.08.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на позов.
Керуючись ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд враховує припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.
З урахуванням вищевикладеного та приймаючи до уваги те, що з моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк, для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

23.08.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МЛ ГРУПА ПЛЮС» (як виконавцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рем буд комфорт» (як замовником) укладено договір № 19 про надання послуг з монтажу блискавкозахисту (далі також - Договір), за умовами якого виконавець зобов`язується виконати за дорученням замовника та у відповідності до умов договору послуги з монтажу пристроїв блискавкозахисту для «Капітальний ремонт пошкодженого внаслідок військової агресії даху будівлі Старобілоуського ліцею Новобілоуської сільської ради Чернігівської області, за адресою: Чернігівська область, Чернігівський р-н, с. Старий Білоус, вул. Київська, 2».
У розділі 4 договору сторони погодили, що загальна сума договору становить 110 000,00 грн в т.ч. ПДВ. Договірна сума є твердою. Розрахунки з виконавцем здійснюються замовником за попередньою оплатою в розмірі 50% вартості наданих послуг протягом 10 банківських днів з моменту підписання договору. Решта коштів сплачується протягом 3 банківських днів з моменту підписання Акту виконаних робіт. 
Згідно з п.п. 5.1., 5.2. договору, виконавець зобов`язується розпочати виконання робіт з монтажу пристроїв блискавкозахисту, протягом 10 робочих днів з моменту підписання даного договору. Виконавець зобов`язується закінчити виконання робіт, які є предметом даного договору, протягом 20 робочих днів з моменту їх початку.
Здача-приймання виконаних послуг здійснюється сторонами за Актом здавання-приймання виконаних робіт протягом 5 робочих днів з моменту повідомлення замовника про готовність виконаних робіт до здачі (п. 6.1. договору).
Відповідно до п. 7.5. договору, даний договір набирає чинності в день підписання його обома сторонами та діє до 31.12.2024, але за умови повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань по цьому договору.
Як вбачається із доводів позивача, він як виконавець виконав свої зобов`язання за договором в повному обсязі, проте відповідач не повністю з ним розрахувався, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 80 000,00 грн.
У письмовому відзиві на позовну заяву відповідач посилався, здебільшого, на наступне:
- позивач порушив умови договору та не приступив до виконання робіт у строк, передбачений договором;
- у зв`язку з невиконанням позивачем своїх зобов`язань за договором, відповідач був змушений укласти договір з ТОВ "ІНЕКС-ІСТЕЙТ" (Договір № Р-16/09 від 16.09.2024 року) для виконання необхідних робіт з монтажу блискавкозахисту;
- позивач не надав жодних доказів фактичного виконання робіт з монтажу блискавкозахисту.
Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до статей 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.
Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору № 19 від 23.08.2014, суд дійшов висновку, що вказаний правочин за своєю правовою природою є договором надання послуг.
Відповідно до ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Статтею 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. 
Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Договір був підписаний 23.08.2024, а позивач повинен був розпочати роботи не пізніше 06.09.2024 року (з урахуванням робочих днів) та виконати їх до 04.10.2024.
На доведення факту надання послуг за договором, позивачем до позовної заяви долучено копію претензії вих. № 14 від 17.12.2024 із доказами її надіслання відповідачу.
Як вбачається зі змісту вказаної претензії, виконавець надав послуги в повному обсязі, проте оплата на рахунки виконавця не надійшла. Задля уникнення судового провадження, позивач просить в семиденний термін погасити загальну суму заборгованості, передбачену Актом приймання виконаних робіт.
До претензії в якості додатку долучено Акти приймання виконаних робіт в двох екз. (додаток 3 до претензії).
Проте, до позовної заяви не додано жодної копії Акту приймання виконаних робіт за договором № 19 від 23.08.2024 з якої можливо було б встановити дату виконання, перелік та вартість послуг, факт залучення відповідного обладнання.
У п. 5.4. договору передбачено, що після закінчення виконання послуг виконавець зобов`язується повідомити замовника про готовність виконання робіт до здачі.
Як вже було вказано вище, здача-приймання виконаних послуг здійснюється сторонами за Актом здавання-приймання виконаних робіт протягом 5 робочих днів з моменту повідомлення замовника про готовність виконаних робіт до здачі (п. 6.1. договору).
Тобто, сторони погодили у договорі строки та порядок приймання наданих послуг, а підписанню відповідного Акта передує повідомлення виконавця про готовність.
Хоча договір не містить чіткого механізму такого повідомлення, але й позивачем не надано жодних доказів повідомлення про готовність та докази надання відповідачу на підписання Акту приймання наданих послуг.
Тож, позивачем не надано доказів здачі-прийняття наданих послуг в передбаченому договором порядку. Тому, належними та допустимими доказами не доведено, що ТОВ «МЛ ГРУПА ПЛЮС» належним чином виконало свої зобов`язання за договором і у нього, як виконавця, виникло право на отримання оплати за такі послуги. З наявних у справі доказів взагалі неможливо встановити факт початку та завершення виконання послуг за договором № 19 від 23.08.2024.
Підсумовуючи наведені вище обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "МЛ ГРУПА ПЛЮС" про стягнення суми основного боргу за надані послуги в розмірі 80 000,00 грн є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. А вимоги про стягнення 6 943,25 грн штрафних санкцій та інфляційних втрат не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від основної вимоги в розумінні ст. 173 ГПК України.
Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
На підставі викладеного, враховуючи відмову в задоволенні позовних вимог та положення ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 231, 232, 233, 237, п. 2 ч. 5 ст. 238, ст. ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256, 288 Господарського процесуального кодексу України, суд - 

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "МЛ ГРУПА ПЛЮС" відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 256 та ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 24.02.2026 року.

Суддя Ю.О.Підченко