154/3240/25 
2/154/149/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року м.Володимир

Володимирський міський суд Волинської області в складі:

головуючого: судді Лященка О.В.
при секретарі: Баранюк О.В.
з участю позивача: ОСОБА_1 
представника позивача: Кірносова О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 , про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, -

встановив:

08 серпня 2025 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 , про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу.
В позовній заяві, як на підставу своїх вимог, покликається на наступні обставини.
Позивач вказує, що вона з серпня 2023 року проживала в цивільному шлюбі зі своїм цивільним чоловіком ОСОБА_2 , який проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 та загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 . Від спільного життя у них дітей немає.
Вказує, що вони спільно проживали та вели спільне господарство, мали спільний бюджет, оплачували комунальні послуги. Відносини, які між ними склались за цей час, були притаманні подружжю, вони спільно проживали, мали спільний побут, взаємні права та обов`язки, мали намір зареєструвати шлюб і незадовго до загибелі ОСОБА_3 їй зробив пропозицію, на яку вона погодилась, та подарував каблучку. Спільно прожили вони сім`єю близько півтора року, до смерті ОСОБА_2 .
Додатково зазначає, що у ОСОБА_2 батьки померли, в шлюбі він не перебував, дітей не мав.
Позивач не має іншої можливості встановити та довести факт, що має для неї юридичне значення, адже чоловік, з яким вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу, загинув, і довести такий факт у позасудовому порядку неможливо, чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Просить встановити факт проживання однією сім`єю її та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу з серпня 2023 року до його загибелі, до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Ухвалою судді Володимирського міського суду Волинської області від 11 серпня 2025 року позовну заяву прийнято та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 позовну заяву підтримали, в своїх поясненнях послались на обставини, викладені у тексті позовної заяви.
Відповідач МО України свого представника для участі у розгляді справи повторно не направив, подав суду відзив, у якому заперечують проти задоволення даного позову з підстав недоведеності позовних вимог.
Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_5 , свого представника для участі у розгляді справи повторно не направив, подав суду відзив, у якому заперечують проти задоволення даного позову з підстав недоведеності позовних вимог.
Відповідач – ІНФОРМАЦІЯ_6 , свого представника для участі у розгляді справи повторно не направив, відзиву не подав.
Заслухавши пояснення позивача, її представника, допитавши свідків, дослідивши зібрані у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів.
Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Особа вільна у виборі способу способі захисту цивільних прав судом.
Разом з тим, передбачені статтями 12, 13 ЦПК України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи.
Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься.
Суд, відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках.
Згідно з вимогами ч. 4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.
Європейський суд з прав людини при розгляді справи «Джонстон проти Ірландії» (справа номер ECH-1986-S-006) було встановлено, що заявники прожили спільно близько 15 років. На цій підставі Європейський суд зробив висновок, що вони складали сім`ю, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом.
Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 Сімейного Кодексу України.
Відповідно до частини другої статті 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.
Згідно із частинами першою, другою статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя.
Відповідно до частини першої статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.
Юридичні факти - це життєві обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.
Встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб в судовому порядку можливо лише тоді, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.
За наявності спору про право суд у порядку позовного провадження може розглядати справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі й факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.
Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання однією сім`єю, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.
Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати наявність у сукупності ознак, що притаманні наведеному визначенню, це: спільне проживання чоловіка і жінки; спільний побут; взаємні права і обов`язки.
Конституційний суд України у своєму рішенні від 03.06.1999 р. №5-рп/99 зазначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне, факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто: наявність спільних витрат, спільний бюджет, спільне харчування, купівля майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інші обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.
Верховний Суд у своїй постанові від 30 жовтня 2019 року у справі №643/6799/17 зазначив, що проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.
Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово- експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.
Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин.
Наведені вище правові висновки суду повністю узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №244/4801/13-ц, від 23 вересня 2019 року у справі №279/2014/15-ц, від 10 жовтня 2019 року у справі №748/897/18, від 11 грудня 2019 року у справі №712/14547/16-ц, від 18 грудня 2019 року у справі №761/3325/17-ц, від 24 січня 2020 року у справі №490/10757/16-ц, від 25 вересня 2024 року у справі № 461/8250/20.
Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року по справі № 524/10054/16.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що «вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України)».
Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання однією сім`єю, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.
Згідно ч.1, ч.2 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Судом встановлено, що у 2023 року позивач ОСОБА_1 познайомилась із військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_2 та з серпня 2023 року почали спільно проживати однією сім`єю як чоловік та дружина, маючи намір в подальшому зареєструвати свої відносини, аж до загибелі ОСОБА_2 31 жовтня 2024 року. Від спільного життя у них дітей немає. 
Дана обставина стверджується наступними доказами.
Актом комісії КП «УЖК №1» Нововолинської міської ради від 21листопада 2024 року стверджується, що військовослужбовець ЗСУ ОСОБА_2 під час відпусток проживав разом із заявницею в її квартирі в АДРЕСА_1 .
Копією відпускного квитка молодшого сержанта ОСОБА_2 від 25 травня 2024 року №278 стверджується, що під час відпустки він буде проживати в АДРЕСА_2 .
Результатом обстеження комп`ютерної томографії від 13.11.2023 року стверджується, що її ОСОБА_5 проходив в м.Нововолинськ.
Випискою КБ «ПриватБанк» з особового рахунку на ім`я позивача ОСОБА_1 стверджується, що ОСОБА_6 протягом 2024 року здійснював регулярні грошові перекази на її ім`я.
07 червня 2024 року ОСОБА_2 в м.Нововолинськ дав генеральну довіреність на ім`я позивача, посвідчену нотаріально.
Квитанцією та фіскальним чеком стверджується, що ОСОБА_2 24.09.2024 року та 25.09.2024 року купував коштовну каблучку та прикраси. 
Копією членського квитка колективного садовода садівничого товариства масиву «Прикордонник» стверджується, що ОСОБА_2 був власником садового будинку (цегляного).
Копією товарного чека №54 від 26 жовтня 2024 року стверджується факт придбання пральної машини ВЕКО. 
Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 25 липня 2013 року стверджується, що попередній шлюб позивачки було розірвано.
Як вбачається з копій свідоцтв про смерть батьків ОСОБА_2 , його батько ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 в м.Краматорськ Донецької області, а його матір, ОСОБА_8 , померла ІНФОРМАЦІЯ_8 в м. Краматорськ Донецької області.
З свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , лікарського свідоцтва про його смерть та довідки про причину смерті вбачається, що він загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 в зоні проведення бойових дій в районі с.Новодарівка Пологівського району Запорізької області. 
Копією посвідчення НОМЕР_2 стверджується, що ОСОБА_2 був учасником бойових дій.
Фотознімком, наданим позивачем, стверджується факт розміщення фото молодшого сержанта ОСОБА_9 на ОСОБА_10 м.Нововолинськ.
Численними фотознімками, наданими позивачем, стверджується факт спільного проведення часу з ОСОБА_2 , у тому числі і з дітьми позивача.
Допитана в якості свідка ОСОБА_11 ствердила, що є рідною сестрою позивачки. Влітку 2023 року її сестра ОСОБА_12 познайомилась з військовослужбовцем ОСОБА_2 , жителем Донецької області. В кінці літа 2023 року вони почали спільно проживати як чоловік та жінка однією сім`єю в квартирі ОСОБА_13 . ОСОБА_3 допомагав ОСОБА_14 коштами, оплачував комунальні послуги, разом купували техніку в квартиру та речі, ОСОБА_12 готувала йому, разом купували продукти. В квартирі були його одяг, нагороди. Спільно підшукали та купили дачний будинок та робили його ремонт. Інна часто їздила до ОСОБА_3 а він всі відпустки проводив в ОСОБА_15 в квартирі ОСОБА_13 . Мали зареєструвати шлюб, а в день його загибелі ОСОБА_12 була на Донбасі, поїхала вітати його з днем народження і вони з ОСОБА_16 мали приїхати разом в ОСОБА_15 , але не судилось, оскільки ОСОБА_3 загинув наступного дня після свого дня народження.
Допитана як свідок ОСОБА_17 ствердила, що є кумою ОСОБА_9 і саме він їй порадив переїхати з Донецької області в м.Нововолинськ, де проживає позивач, з якою він її познайомив в грудні 2023 року як зі своєю дружиною. Під час відпусток ОСОБА_18 зупинявся в квартирі де проживає ОСОБА_12 , там були і залишились його речі, одяг, форма, нагороди. Вони спільно вели побут, ходили в гості та приймали гостей, жили дружньою сім`єю. Спільно підібрали дачний будинок та його купили, а потім спільно робили його ремонт. Інна неодноразово їздила до ОСОБА_19 в район служби.
Допитаний як свідок ОСОБА_20 ствердив, що ОСОБА_21 разом з дружиною ОСОБА_16 купили у нього дачний будинок, про купівлю якого домовлялась ОСОБА_12 , оскільки її чоловік був на Сході в складі ЗСУ і мав приїхати у відпустку. Будинок вони купували обидвоє разом, оформили власність на чоловіка ОСОБА_13 .
Допитана як свідок ОСОБА_22 ствердила, що дружить з позивачкою і проживає з нею в багатоквартирному будинку в одному дворі. Влітку 2024 року познайомилась з ОСОБА_2 в квартирі ОСОБА_13 , куди вона її запросила бо ОСОБА_3 приїхав у відпустку, оскільки перебував в складі ЗСУ на війні. Бачила їх разом з ОСОБА_16 і її дітьми за різних обставин, і в дворі будинку, і в місті, і вдома в неї, і на дачі яку ОСОБА_12 разом з ОСОБА_3 купила і робила ремонт, кошти на який висилав ОСОБА_3 . ОСОБА_18 допомагав ОСОБА_14 коштами, купував техніку в квартиру, оплачував комунальні послуги, а ОСОБА_12 купувала продукти і готувала йому, а коли він був на службі то Новою поштою висилали необхідні речі та неодноразово до нього їздила в армію. Планували узаконити шлюб. Євген восени 2024 року купив ОСОБА_14 каблучку і зробив пропозицію вийти заміж, на що ОСОБА_12 погодилась, але не встигла, оскільки ОСОБА_3 загинув відразу після свого дня народження, коли ОСОБА_12 була в його частині і чекала його виходу з нуля. Вони дружно жили, як чоловік і жінка, любили одне одного. 
Позивач не має іншої можливості встановити та довести факт, що має для неї юридичне значення, адже чоловік, з яким вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу, загинув, і довести такий факт у позасудовому порядку неможливо, чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
За таких обставин справи суд приходить до висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами обставини, на які вона покликається у свої позовній заяві, а тому позов слід задовольнити, при цьому доводи відповідачів МО України та ІНФОРМАЦІЯ_9 , викладені у їхніх відзивах, самі по собі не є підставою для відмови в задоволенні вказаного позову.
Стосовно вимог до ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд приходить до висновку, що провадження у справі слід закрити, оскільки дана установа не є юридичною особою, а є структурним підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке є юридичною особою і належним відповідачем у справі.
На підставі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 СК України, Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», керуючись ст.ст. ст.ст.12, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд - 

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.
Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , та ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 , як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу, з серпня 2023 року до його смерті, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Провадження у справі в частині позовних вимог до ІНФОРМАЦІЯ_2 – закрити. 
Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_3 . 
Відповідач: Міністерство Оборони України, 03168, м.Київ, провулок Повітрофлотський,6, ЄДРПОУ 00034022.
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_11 , АДРЕСА_4 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 . 
Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Володимирський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня вручення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Олександр ЛЯЩЕНКО