ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/12624/16-ц	Головуючий у 1-й інстанції Ромазан В.В. 	
Провадження № 22-ц/817/179/26 	Доповідач - Гірський Б.О.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2026 року  м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Гірського Б.О.
cуддів - Костіва О.З., Хоми М.В. 
за участю секретаря - Панькевич Т.І.,
у відсутності сторін
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу №607/12624/16-ц за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха Анатолія Івановича на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 листопада 2025 року (постановлену суддею Ромазаном В.В., повний текст ухвали складено 26 листопада 2025 року) у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха Анатолія Івановича, зацікавлені особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Ескроу Капітал», ОСОБА_1 про надання дозволу на звернення стягнення на нерухоме майно, право користування яким мають малолітні діти, 
ВСТАНОВИВ:
В листопаді 2025 року приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Мелих А.І. звернувся до суду із вказаним поданням.
Обґрунтовуючи подання зазначав, що у нього на виконанні перебуває виконавче провадження №72283298 (постанова про відкриття виконавчого провадження від 18.07.2023 року), яке відкрите на підставі виконавчого листа № 607/12624/16-ц виданого 01.07.2022 року Тернопільським міськрайонним судом про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП «Банк» заборгованості за кредитним договором №ML-600/407Т/2005 від 23.12.2005 року у розмірі 78650,90 доларів США, що станом на день ухвалення рішення еквівалентно 2300924,21 грн., з яких 62485,94 доларів США залишок заборгованості за кредитом та 16164,96 доларів США сума несплачених відсотків за користування кредитом за період із 20.09.2014 по 03.07.2016 та судового збору у розмірі 29312,29 грн. 
Крім того, в даному виконавчому провадженні також винесені постанови про стягнення з боржника основної винагороди про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про арешт майна боржника, про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження, про арешт коштів боржника.
Зазначав, що інформація щодо доходів боржника та його рухомого майна відсутня, що підтверджено відповідними відповідями на запит. 
Вказував на те, що 12.02.2025 року приватним виконавцем винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження, відповідно до якої замінено сторону стягувача виконавчого провадження АТ "ОТП Банк" на правонаступника ТзОВ «Ескроу Капітал». 
Зазначав, що 14.04.2025 року приватним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника згідно якої описано та накладено арешт на майно, що належить боржниці ОСОБА_1 , а саме: земельні ділянки, реєстраційний/кадастровий номер 6821285500:05:010:0122, номер 6821285500:05:010:0123, 6821285500:05:010:1122, 6821285500:05:010:1054, місце знаходження: Хмельницька обл., Городоцький р., с/рада. Новопорічанська.
Вказував на те, що згідно відповіді №07-10/878 від 30.04.2025 року, наданої Білецькою сільською радою на запит приватного виконавця, вбачається, що за адресою - АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 18.11.2010 року; ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 01.08.2016 року; ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 07.02.2018 року.
Зазначав, що 30.04.2025 року приватним виконавцем скеровано вимогу на адресу стягувача ТзОВ «Ескроу Капітал» та боржника ОСОБА_1 про проведення виконавчих дій для перевірки майнового стану боржника (проведення опису та арешту) на 09.05.2025 року о 12.00 год. за адресою: АДРЕСА_1 .
Вказував на те, що 30.04.2025 року приватним виконавцем винесено постанову про залучення представників органу опіки і піклування для участі у проведенні виконавчих дій. 
Зазначав, що згідно договору купівлі - продажу зареєстрованого в реєстрі за номером №9407 від 23.12.2005 року, будинок АДРЕСА_1 , належить на праві власності боржнику ОСОБА_1 . 
Вказував на те, що 09.05.2025 року приватним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, згідно якої описано та накладено арешт на зазначене будинковолодіння та допоміжні приміщення, а також земельну ділянку, кадастровий номер 6125280700:02:001:0595, місцезнаходження: Тернопільська обл., Тернопільський р., с. Біла, площею 0,0737 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). 
Посилався на те, що 09.05.2025 року під час проведення виконавчих дій щодо опису та арешту майна боржника, а саме вищезазначеного будинковолодіння, візуальним оглядом встановлено захаращеність земельної ділянки, а також відсутність мешканців протягом тривалого часу. 
Вказував на те, що зі слів сусідів, протягом тривалого часу за даною адресою ніхто не проживає. 
Згідно відповіді Білецької сільської ради №07-10/1131 від 06.06.2025 року, наданої на запит приватного виконавця, обстеження умов проживання малолітніх дітей за вищевказаною адресою провести не вдалося, оскільки зачинена хвіртка, контакту з громадянкою ОСОБА_1 в секторі служби у справах дітей немає. 
30.06.2025 року приватним виконавцем скеровано запит на адресу Білецької сільської ради про надання висновку щодо реалізації нерухомого майна, а саме будинковолодіння, загальною площею 152,20 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить боржниці ОСОБА_1 , право користування яким мають малолітні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Зазначав, що 12.09.2025 року на адресу приватного виконавця надійшла відповідь від Білецької сільської ради, згідно якої виконавчим комітетом Біленької сільської ради відмовлено у наданні згоди на реалізацію вищезазначеного нерухомого майна, з гарантуванням збереження права на житло малолітніх дітей.
Вважав, що Білецькою сільською радою, не вчинено усі необхідних дій в рамках наданих законом повноважень, зокрема не встановлено відомості, одержані у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні тощо.
Зазначав, що 16.10.2025 року приватним виконавцем сформовано повні витяги із Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , згідно яких їх батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . 
Вказав, що батькові дітей на праві власності належить будинок АДРЕСА_2 , тобто інше приміщення, а тому вважає, що воно може використовуватись як постійне місце проживання неповнолітніх дітей. 
Таким чином, просив звернути стягнення (надати дозвіл на звернення стягнення) на нерухоме майно боржника, в якому зареєстровані малолітні діти, а саме: будинок АДРЕСА_1 .
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 листопада 2025 року у задоволенні подання відмовлено.
В апеляційній скарзі приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Мелих А.І. просить ухвалу суду першої інстанції скасувати.
Вважає вказану ухвалу незаконною та необґрунтованою, такою, що прийнята з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
Посилається на те, що судом не взято до уваги той факт, що протягом усього періоду перебування виконавчого документа на примусовому виконанні, а саме з 18.07.2023 року, боржником ОСОБА_1 не виконано жодних обов`язків, покладених на неї Законом України «Про виконавче провадження», а саме положеннями статті 19 Закону.
Вважає, що вказана бездіяльність боржника свідчить про свідоме ухилення та небажання останньої виконувати рішення суду, яке набрало законної сили, та, у свою чергу, позбавляє стягувача права домогтися якнайшвидшого виконання судового рішення, винесеного на його користь.
Зазначає, що письмовий висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору виконує допоміжну функцію при вирішенні спорів, які стосуються прав та інтересів дітей, та спрямований передусім на отримання максимальної інформації щодо обставин, які мають значення для вирішення конкретного спору, оскільки орган опіки та піклування має повноваження встановлювати відомості, одержані у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні тощо.
Звертає увагу на висновки Верховного Суду, які містяться у постанові від 15.02.2023 року у справі №760/14086/21.
Вказує на те, що у батька неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - ОСОБА_4 наявне майно, а саме: будинок АДРЕСА_2 . Тобто, в останнього наявне інше приміщення, яке може використовуватись як постійне місце проживання для неповнолітніх дітей.
Від представника ТОВ «Ескроу Капітал» - Говдя Р.М. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить її задовольнити з мотивів, викладених у ній.
Від ОСОБА_1 відзиву не надходило.
Від приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелих А.І. надійшло клопотання про розгляд справи без його участі. Вимоги апеляційної скарги підтримує з мотивів, викладених у ній.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились без поважних причин, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Судом встановлено наступні обставини.
В провадженні приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха А.І. перебуває виконавче провадження №72283298 (постанову про відкриття винесено 18.07.2023 року) з примусового виконання виконавчого листа №607/12624/16, виданого 01.07.2022 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП «Банк» заборгованості за кредитним договором №ML-600/407Т/2005 від 23.12.2005 у розмірі 78650,90 доларів США, що станом на день ухвалення рішення еквівалентно 2300924,21 грн., з яких 62485,94 доларів США залишок заборгованості за кредитом та 16164,96 доларів США сума несплачених відсотків за користування кредитом за період із 20.09.2014 по 03.07.2016 та судового збору у розмірі 29312,29 грн.
Згідно із листа приватного виконавця Мелиха А.І. від 18.07.2023 №5312, останнім на адресу боржника та стягувача надіслано до відома постанову про відкриття виконавчого провадження від 18.07.2023 року винесену при примусовому виконанні виконавчого листа №607/12624/16 від 01.07.2022, що видав Тернопільський міськрайонний суд, про що свідчить долучена копія згрупованих рекомендованих відправлень АТ «Укрпошта» від 20.07.2023.
18.07.2023 року приватним виконавцем Мелихом А.І. винесено постанови про стягнення із боржника основної винагороди, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про арешт майна боржника та арешт коштів боржника.
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 03.01.2025 року у справі №607/12624/16, яка набрала законної сили, заяву ТзОВ «Ескроу капітал» задоволено, замінено сторону стягувача у виконавчому провадженні №72283298 з АТ «ОТП Банк» на його правонаступника ТзОВ «Ескроу капітал».
Постановою приватного виконавця Мелиха А.І. від 12.02.2025 замінено сторону виконавчого провадження АТ «ОТП «Банк» на правонаступника ТзОВ «Ескроу капітал».
Згідно відповіді від 24.06.2025 року наданої на запит №276442929 від 24.06.2025 року приватного виконавця Мелиха А.І. до Пенсійного фонду України у даному виконавчому провадженні, знайдено особу боржника в РЗО, але відсутні дані про отримання доходу.
Відповідно до відповіді від 24.06.2025 року на запит №276442927 від 24.06.2025 року приватного виконавця Мелиха А.І. до Державної податкової служби України у даному виконавчому провадженні, інформація про податкового агента (боржника) та суми доходу нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб податковим агентом, та/або суми доходів отриманих само зайнятими особами, і суму утриманого ними податку, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, в Державному реєстрі відсутня.
Згідно із відповіді на запит № 300232012 від 09.11.2025 року до Міністерства внутрішніх справ України щодо зареєстрованих за боржником ОСОБА_1 транспортних засобів, дані відсутні.
Відповідно до відповіді на запит №300230994 від 09.11.2025 року до державної податкової служби про наявні рахунки у боржників – юридичних осіб та/або фізичних осіб підприємців, а також рахунки відкриті боржником –юридичною особою через свої відокремлені підрозділи, боржник за вказаним у запиті податковим номером або серією (за наявності) та номером паспорта на обліку в органах ДФС не перебуває.
14.04.2025 року приватним виконавцем Мелихом А.І. винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, згідно якою описано на накладено арешт на майно, що належить боржниці ОСОБА_1 , а саме: земельних ділянок,кадастрові номери 6821285500:05:010:0122, 6821285500:05:010:0123, 6821285500:05:010:1122, 6821285500:05:010:1054, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться на території Новопорічанської сільської ради Хмельницька область, Городоцький район.
Як вбачається із інформації, викладеній у листі Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області №07-10/878 від 30.04.2025 року, згідно реєстру територіальної громади ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована з 18.11.2010 р.; ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований з 01.08.2016 р.; ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстровані з 07.02.2018 р. за адресою: АДРЕСА_1 .
30.04.2025 року приватним виконавцем Мелихом А.І. складено вимогу приватного виконавця, якою зобов`язано обов`язково з`явитись сторонам у виконавчому провадженні на місце проведення виконавчих дій для перевірки майнового стану боржника (проведення опису та арешту), яке відбудеться 09.05.2025 року о 12.00 год. за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район, село Біла, вул..Транспортна,1, яку направлено на адресу боржника та стягувача, що підтверджено списком рекомендованих згрупованих відправлень «Укрпошта» від 30.04.2025 року.
Крім цього, 30.04.2025 року приватним виконавцем Мелих А.І. винесено постанову про залучення представників органу опіки і піклування для участі у проведенні виконавчих дій, згідно якої залучено до проведення виконавчих дій, які відбудуться 09.05.2025 року о 12.00 год. за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район, село Біла, вул..Трансопртна,1 представників органу опіки і піклування (сектор служби у справах дітей Білецької сільської ради).
Як вбачається із копії нотаріально-посвідченого договору купівлі - продажу від 23.12.2005 року, зареєстрованого в реєстрі за номером №9407 від 23.12.2005 року, ОСОБА_1 купила житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 . Право власності на вказаний об`єкти нерухомості боржника підтверджено доданою до матеріалів подання копією реєстраційного посвідчення Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації.
09.05.2025 року, приватним виконавцем Мелихом А.І. винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, згідно якої описано та накладено арешт на майно, що належить боржнику ОСОБА_1 , а саме: будинковолодіння, реєстраційний/кадастровий номер 18496406, місцезнаходження: АДРЕСА_1 будівля літ "А", загальною площею 152,2 кв.м., житловою площею 88 кв.м., цегляний гараж літ. "Б", цегляна господарська будівля літ. "В", цегляна вбиральня літ. "Г", металева огорожа літ. "3-5", земельна ділянка, реєстраційний/кадастровий номер 6125280700:02:001:0595, місцезнаходження: Тернопільська обл., Тернопільський р., с. Біла, площею 0,0737 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яку направлено до відома сторонам виконавчого провадження про що свідчить лист приватного виконавця від 10.05.2025 №12497 та список згрупованих відправлень рекомендованим листом «Укрпошта» від 14.05.2025.
Згідно з інформацією, яка викладена у листі Білецької сільської ради від 06.06.2025 року №07-10/1131, обстеження умов проживання малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою АДРЕСА_1 провести не вдалось, оскільки зачинена хвіртка, контакту до гр.. ОСОБА_1 в секторі служби у справах дітей не має.
30.06.2025 року приватним виконавцем Мелихом А.І. за №17558 скеровано запит на адресу Біленької сільської ради про надання висновку щодо реалізації нерухомого майна, а саме будинковолодіння, загальною площею 152,20 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить боржниці ОСОБА_1 , яким користуються малолітні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 ,, ІНФОРМАЦІЯ_3 .
У даному виконавчому проваджені приватним виконавцем 10.05.2025 року призначено суб`єкта оціночної діяльності для його участі у ньому, якими проведено експертну грошову оцінку земельних ділянок, виконаних ТзОВ «Захід-експерт», що належить боржниці ОСОБА_1 , а саме: земельних ділянок, кадастрові номери 6821285500:05:010:0122, 6821285500:05:010:0123, 6821285500:05:010:0122, 6821285500:05:010:1054, які знаходяться на території Новопорічанської сільської ради Хмельницька область, Городоцький район, про що свідчать копії доданих до подання висновків про експертну грошову оцінку земельної ділянки.
Як вбачається із копії рішення виконавчого комітету Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області №215 від 12.08.2025 «Про надання дозволу на реалізацію нерухомого майна», вирішено відмовити у наданні дозволу на реалізацію нерухомого майна, а саме будинковолодіння, загальною площею 152,20 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить боржнику ОСОБА_1 , право користування яким мають малолітні діти ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з гарантуванням збереження права па житло малолітніх дітей. Відповідальність за порушення майнових прав малолітніх дітей покласти на матір ОСОБА_1 . Зазначені обставини також підтверджено рішенням №1 комісії з питань захисту прав дитини Білецької сільської ради від 12.08.2025 року.
Як вбачається із повного витягу № 00054223666 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 та повного витягу № 00054223967 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками малолітніх дітей є ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .
Згідно із інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 09.11.2025 №451255525, ОСОБА_1 на праві власності належить наступне нерухоме майно:
- житловий будинок в АДРЕСА_3 право власності на який зареєстроване 19.10.2018;
- земельна ділянка кадастровий номер 6821285500:05:010:0122 площею 0,592 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новопорічанської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області;
- домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 ;
- земельна ділянка кадастровий номер 6125280700:02:001:0595 площею 0,074 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і спору, що розташована в с.Біла Тернопільського району Тернопільської області.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 16.10.2025 №448088109, ОСОБА_4 належить земельна ділянка кадастровий номер 6125282800:02:001:0061 площею 0,0476 га, що розташована на території села Драганівка Тернопільського району Тернопільської області, а також житловий будинок АДРЕСА_2 , які перебувають в іпотеці ТзОВ «Фінансова компанія «Форінт».
Відмовляючи у задоволенні подання, суд першої інстанції виходив з того, що надання згоди на реалізацію цього майна призведе до позбавлення малолітніх дітей житла, оскільки малолітні діти не можуть самостійно обирати місце свого проживання та/або тимчасового знаходження, а враховуючи факт збройної агресії російської федерації проти України, відсутність знаходження боржника та його малолітніх дітей у зазначеному будинку, не може бути підставою для надання дозволу на його примусову реалізацію. 
Також суд вважав, що наявність у батька дітей права власності на інше нерухоме майно, жодним чином не свідчить про однозначну можливість використання малолітніми дітьми цього житла для постійного проживання.  Крім того, місцевий суд звернув увагу на те, що за боржником ОСОБА_1 зареєстроване право власності на інше нерухоме майно, проте виконавцем не обґрунтовано неможливості звернення стягнення на це майно під час вчинення виконавчих дій у даному виконавчому провадженні та матеріали подання не містять інформації щодо здійснення приватним виконавцем Мелихом А.І. реалізації земельних ділянок (кадастрові номери 6821285500:05:010:0122, 6821285500:05:010:0123, 6821285500:05:010:1122, 6821285500:05:010:1054 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва), що належать боржнику та які були описані ним і арештовані згідно постанови від 14.04.2025 року, а також відсутня інформація про розмір заборгованості у випадку такої реалізації.
Крім того, суд вважав, що приватним виконавцем не проведено усі можливі та необхідні виконавчі дії щодо виявлення усього майна боржника.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно зі статтею 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Принцип обов`язковості судових рішень конкретизовано у статті 18 ЦПК України: судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є обов`язковою для застосування судами відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України і Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Рішення ECHR у справі «Хорнсбі проти Греції» («Hornsby v. Greece») від 19 березня 1997 року (п. 40)). У Рішенні ECHR у справі «Войтенко проти України» («Voytenko v. Ukraine») від 29 червня 2004 року Європейський суд з прав людини нагадує свою практику, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу № 1.
Виконання судового рішення є також сферою регулювання статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції.
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно із частиною першою статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням зокрема таких засад: обов`язковості виконання рішень; справедливості, неупередженості та об`єктивності; розумності строків виконавчого провадження.
Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (частина перша статті 5 Закону України «Про виконавче провадження»).
Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
У пункті 6 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.
Згідно із частиною першою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця).
У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем (частина п`ята статті 48 Закону України «Про виконавче провадження»).
У частині шостій статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.
У частині другій статті 6 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.
Відповідно до частин другої, третьої статті 17 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов`язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов`язання.
Згідно із частинами першою-третьою статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.
За змістом статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.
Вимога про отримання державним або приватним виконавцем дозволу органу опіки та піклування на реалізацію майна, право власності на яке або право користування яким належить неповнолітній дитині, встановлена задля додаткового забезпечення захисту прав цієї дитини, зокрема, передбачених статтями 17, 18 Закону України «Про охорону дитинства», статтею 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», від можливого порушення.
Отже, передача на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, без дозволу органу опіки та піклування або відповідного рішення суду, є неможливою.
Водночас законодавством України не визначено порядку надання органом опіки та піклування згоди на примусову реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти.
У постанові від 26 жовтня 2021 року у справі № 755/12052/19 (провадження № 14-113цс21) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що на відміну від виконання судових рішень, які безпосередньо передбачають звернення стягнення на визначене житлове приміщення у конкретно визначений спосіб, для інших судових рішень, які передбачають загальне право стягнення боргу (у тому числі солідарного) з боржника (його поручителя) на визначену суму зобов`язань, отримання держвиконавцем відповідного дозволу органу опіки та піклування є обов`язковим в силу самого факту існування права власності або права користування неповнолітньої дитини щодо нерухомого майна, яке реалізується в рамках виконавчого провадження. Захист відповідних прав неповнолітньої дитини забезпечує орган опіки та піклування в межах своїх повноважень, приймаючи рішення про надання зазначеного дозволу або відмову у наданні зазначеного дозволу держвиконавцю, а також суд у випадку звернення до нього уповноваженої особи зі скаргою щодо дій держвиконавця та/або органу опіки та піклування.
У постанові від 15 лютого 2023 року у справі № 2-537/11 Верховний Суд зазначив, що з метою усунення обставин, які роблять неможливим виконання рішення суду, а саме відсутності дозволу (відмові) органу опіки та піклування на реалізацію нерухомого майна, право власності або право користування яким мають діти, виконавець може звернутися до суду з заявою (поданням) про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, в якому зареєстровані діти, яка повинна бути розглянута судом у порядку, встановленому в статті 435 ЦПК України.
Пункт 1 частини п`ятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.
Частиною восьмою статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.
Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (стаття 379 ЦК України).
Відповідно до частин першої, четвертої, шостої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Фізична особа може мати кілька місць проживання.
Стаття 29 ЦК України не пов`язує місце проживання особи з місцем її реєстрації. Право користування житлом у дитини виникає на підставі факту її народження.
Згідно з абзацом 5 статті 3 та частинами першою, десятою статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання. Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.
Під час розгляду подання, суд повинен оцінювати через призму дотримання прав та інтересів дітей добросовісність дій боржника, а саме: з якого часу діти зареєстровані в спірному приміщенні, чи дотримано встановлений чинним законодавством порядок їх реєстрації та вселення у спірне приміщення, чи є спірне приміщення єдиним місцем їх постійного проживання, чи наявне інше приміщення у дітей чи їх батьків або осіб, які їх замінюють, яке може використовуватись як постійне місце проживання, яка ступінь споріднення має місце між дітьми та боржником та інші обставини (див.: постанови Верховного Суду від 15 лютого 2023 року у справі № 2-537/11 (провадження № 61-5415св22), від 04 жовтня 2023 року у справі № 925/362/20)).
Статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.
Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків (частина друга статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно зі статтею 16 Конвенції про права дитини жодна дитина не може бути об`єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність.
Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Правова позиція Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) відповідно до пункту 1 статті 8 Конвенції гарантує кожній особі, крім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.
Такий загальний захист поширюється як на власника квартири, так і на користувача.
Пункт 2 статті 8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених у пункті 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідним в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоров`я чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у пункті 2 статті 8 Конвенції.
Згідно із ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, згідно якої, найкращі інтереси дитини мають бути пріоритетом при прийнятті публічними органами будь-яких заходів відносно дітей (постанова Європейського Суду з прав людини "Нойлінгер та Шурук проти Швейцарії" (Neulinger and Shuruk v. Switzerland), скарга №41615/07, §135, ECHR2010).
Так, встановлено, що згідно із інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 09.11.2025 №451255525, ОСОБА_1 на праві власності належить наступне нерухоме майно: - житловий будинок в АДРЕСА_3 право власності на який зареєстроване 19.10.2018; - земельна ділянка кадастровий номер 6821285500:05:010:0122 площею 0,592 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новопорічанської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області; - домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 ; - земельна ділянка кадастровий номер 6125280700:02:001:0595 площею 0,074 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і спору, що розташована в с.Біла Тернопільського району Тернопільської області.
Крім того, у вищезазначеному виконавчому проваджені приватним виконавцем 10.05.2025 року призначено суб`єкта оціночної діяльності для його участі у ньому, якими проведено експертну грошову оцінку земельних ділянок, виконаних ТзОВ «Захід-експерт», що належить боржниці ОСОБА_1 , а саме: земельних ділянок, кадастрові номери 6821285500:05:010:0122, 6821285500:05:010:0123, 6821285500:05:010:0122, 6821285500:05:010:1054, які знаходяться на території Новопорічанської сільської ради Хмельницька область, Городоцький район, про що свідчать копії доданих до подання висновків про експертну грошову оцінку земельної ділянки.
Таким чином, встановивши, що боржнику ОСОБА_1 належить на праві власності інше нерухоме майно, суд першої інстанції вірно виснував про те, що виконавцем не обґрунтовано неможливості звернення стягнення на вищезазначене майно у даному виконавчому провадженні.
Крім того, місцевий суд слушно звернув увагу на те, що матеріали подання не містять даних щодо оголошення у розшук боржника ОСОБА_1 , щодо встановлення її дійсного місцеперебування та проживання на даний час, у тому числі відсутні дані про перетин нею державного кордону України, а також не містять даних про отримання приватним виконавцем Мелихом А.І. під час здійснення виконавчих дій інформації щодо можливої реєстрації іншого рухомого майна боржника, а саме із Головного управління Держспоживслужби в Тернопільській області, Південно-Західного міжрегіонального управління державної служби з питань праці.
Відтак апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що приватним виконавцем не проведено усі можливі та необхідні виконавчі дії щодо виявлення усього майна боржника.
Також місцевим судом слушно враховано ту обставину, що малолітні діти боржника зареєстровані за вказаним місцем проживання ОСОБА_1 ще за довго до винесення постанови приватним виконавцем від 18.07.2023 року про відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що діти боржниці були зареєстровані у вищезгаданому будинку протягом трьох місяців з дня державної реєстрації їх народження, у відповідності до ст. 6 ЗУ “Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні”, в редакції чинній на момент народження дітей.
Доводи апеляційної скарги про те, що у батька малолітніх дітей ОСОБА_4 наявне майно, а саме будинок АДРЕСА_2 , а тому воно може використовуватись як постійне місце проживання дітей, колегія суддів відхиляє та вважає, що місцевий суд слушно звернув увагу на те, що зазначене нерухоме майно обтяжене іпотекою та на нього накладено арешт державним виконавцем Другого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції на підставі постанови від 10.04.2010 року з метою виконання рішення про стягнення із ОСОБА_4 на користь ПАТ «Мегабанк» кредитної заборгованості, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок та земельну ділянку, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 .
З урахуванням встановлених вищезазначених фактичних обставин справи, а також враховуючи, що найкращі інтереси дитини мають бути пріоритетом при прийнятті публічними органами будь-яких заходів відносно дітей, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні подання приватного виконавця.
При цьому, ураховуючи інтереси стягувача, державний/приватний виконавець чи заявник має право звертатися до суду з відповідним поданням, направленими на виконання статті 129 Конституції України щодо обов`язковості судового рішення, стільки раз, скільки це необхідно, аби виконати судове рішення (за винятком випадків, передбачених статтею 44 ЦПК України), що відповідає правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду, які містяться у постанові від 13 листопада 2024 року у справі №186/871/14-ц.
Доводи апеляційної скарги з посиланням на висновки Верховного Суду, які містяться у постанові від 15.02.2023 року у справі №760/14086/21, колегія суддів відхиляє, оскільки у справі №760/14086/21 приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Уманець Н. О. звертався до суду з поданням про надання дозволу на реалізацію нерухомого майна за виконавчим листом у рамках цивільної справи за позовом банку до боржника про звернення стягнення на предмет іпотеки, а не про стягнення заборгованості за кредитним договором в загальному порядку, та в даній справі матір дітей мала власне нерухоме майно, діти не були дітьми першої лінії іпотекодавця, реєстрацію місця проживання дітей було проведено після укладення іпотечного договору та без згоди іпотекодержателя і після ухвалення судом рішення про звернення стягнення на спірну квартиру, що вказувало на недобросовісність дій боржника. Тобто обставини у справі №760/14086/21 та у справі, що є предметом даного розгляду є різними.
Інші доводи доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.
Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
На підставі зазначеного та керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха Анатолія Івановича — залишити без задоволення.
Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 листопада 2025 року — залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 20 лютого 2026 року.

Головуючий Гірський Б.О.

Судді: Костів О.З. 

Хома М.В.