Кагарлицький районний суд Київської області 

Справа № 368/12/26 
номер провадження 1-кп/368/98/26
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.03.2026 рокуКагарлицький районний суд Київської області
в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 
за участю секретаря ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 12025111230001880 від 20.10.2025 року щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Липовий Ріг Миронівського району Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта професійно-технічна, неодруженого, непрацюючого, в силу ст.. 89 КК України вважається таким що не має судимостей, 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.. ст.. 382 ч. 1, 125 ч. 1 КК України, 

з участю сторін кримінального провадження:

- сторони обвинувачення – прокурора Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_4 

- сторони захисту:
обвинуваченого ОСОБА_3 
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , - 
в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 , усвідомлюючи те, що постановою Ржищівського міського суду Київської області від 24.05.2024, яка набрала законної сили 04.06.2024, у зв`язку з вчиненням ним адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП щодо нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40800 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 5 років без вилучення транспортного засобу, будучи належним чином ознайомленим з даним рішенням та позбавленим права керувати транспортними засобами, маючи умисел на невиконання встановлених, у зв`язку з цим на нього обмежень, підриваючи авторитет органів правосуддя України, ігноруючи положення ст. 129 Конституції України, ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», систематично продовжував керувати транспортними засобами.
Зокрема, 27.10.2024 водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2107», державний номерний знак НОМЕР_1 , вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, у зв`язку з чим 29.11.2024 постановою Кагарлицького районного суду Київської області його притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 5 років без вилучення транспортного засобу.
Крім того, ОСОБА_3 , 06.01.2025, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2107», державний номерний знак НОМЕР_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, у зв`язку з чим 06.02.2025 постановою Кагарлицького районного суду Київської області його притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 5 років без вилучення транспортного засобу.
В подальшому ОСОБА_3 , достовірно знаючи про наявність постанов суду, якими його позбавлено права керування транспортними засобами на строк, який на момент вчинення злочину не минув, за наявності реальної можливості їх виконання, маючи невизначений умисел на невиконання вказаних судових актів органів правосуддя, усвідомлюючи протиправність своїх дій, 19.10.2025 близько 16 год. 00 хв. керував автомобілем «ВАЗ 2107» державний номерний знак НОМЕР_1 та був зупинений працівниками поліції на автодорозі Ржищів-Уляники на виїзді з с. Балико-Щучинка в напрямку с. Уляники Обухівського району за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення правил дорожнього руху.

Крім того, 20.10.2025 ОСОБА_3 , дізнавшись, що за адресою АДРЕСА_1 перебуває його колишня співмешканка ОСОБА_6 , приблизно о 12 годині, прийшов до вказаного домоволодіння з метою з`ясування стосунків. Під час спілкування між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , на ґрунті виниклих неприязних відносин, розпочався конфлікт в ході якого в ОСОБА_3 виник умисел заподіяти тілесні ушкодження ОСОБА_6 .
Реалізовуючи свій протиправний умисел, 20.10.2025, приблизно о 12 годині 15 хвилин, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи, що його дії носять незаконний та протиправний характер, з метою заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_6 , перебуваючи у будинку домоволодіння АДРЕСА_1 , відштовхнув від себе ОСОБА_6 , в результаті чого остання втратила рівновагу та впала. Продовжуючи свої протиправні дії ОСОБА_3 схилившись над ОСОБА_6 , яка знаходилася на підлозі, наніс останній близько 3-4 ударів кулаком правої руки в область голови, в тому числі не менше 1 удару кулаком правої руки в область перенісся та один удар правою ногою в область черевної порожнини. Своїми умисними діями ОСОБА_3 заподіяв ОСОБА_6 тілесні ушкодження.
Так, у ОСОБА_6 були виявлені: невизначеної форми синці - на нижніх повіках обох очей, на лівій бічній поверхні тулубу. Наявні у потерпілої синці відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що в дійсності він був позбавлений права керувати, але керував транспортним засобом, оскільки найти водія в селі найти не можливо, а необхідність їхати виникало. Що стосується нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 , то ним лише було нанесено один легенький удар по лиці, а інші ушкодження він не наносив. 

Потерпіла ОСОБА_6 в судові засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду. Заяв та клопотань не надходило.

По епізоду невиконання постанови суду, що набрали законної сили винність обвинуваченого ОСОБА_3 доводиться письмовими доказами по справі, зокрема: 
?витягом з кримінального провадження № 12025111230001880, відомості про яке внесено 20.10.2025 р., правова кваліфікація по ст. 382 ч. 1 КК України (а.с. 56-57), згідно якого19.10.2025 до ВП № 1 (Кагарлик) Обухівського РУП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення від екіпажу БРАС-320 про те, що ними було зупинено громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , який керував транспортним засобом будучи позбавленим права керування транспортними засобами рішенням Кагарлицького районного суду Київської області терміном на 5 років;
?карткою первинного обліку інформації, що надійшла по телефону (а.с. 59), згідно якої працівником поліції ОСОБА_7 повідомлено, що працівниками поліції був зупинений гр.. ОСОБА_3 , який керував транспортним засобом, який раніше був позбавлений правом керувати транспортним засобом; 
?рапортом поліцейського СРПП ВП № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області (а.с. 60), згідно якого перебуваючи на добовому чергуванні 19.10.2025 спільно з старшим сержантом поліції ОСОБА_8 в складі екіпажу поліції Брас-320 ВП-1 м. Кагарлик Обухівського РУП ГУ НП в Київській області, здійснюючи патрулювання АД м. Ржищів в напрямку с. Уляники у порядку статті 35 Закону України про Національну поліцію п.1, було здійснено зупинку ТЗ автомобіль ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , який керуючи вище вказаним ТЗ був не пристебнутим ременем безпеки, що являється порушенням п.п.2.3 в. ПДР України. В ході перевірки документів було встановлено що гр. ОСОБА_3 , будучи позбавленим у праві керуванні ТЗ згідно рішенням Кагарлицького районного суду від 06.02.2025 терміном на 5 років (п`ять років) та в супереч заборони, усвідомлюючи наслідки відповідальності продовжував керувати ТЗ. Дана подія зареєстрована на лінію 102, та зафіксована на портативний відео реєстратор боді камера -859093;
?рапортом поліцейського СРПП ВП № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області (а.с. 61), згідно якого перебуваючи на добовому чергуванні 19.10.2025 спільно з старшим сержантом поліції ОСОБА_9 в складі екіпажу поліції Брас-320 ВП-1 м. Кагарлик Обухівського РУП ГУ НП в Київській області здійснюючи патрулювання АД м. Ржищів в напрямку с. Уляники в порядку статті 35 Закону України про Національну поліцію п.1, було здійснено зупинку ТЗ автомобіль ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , який керуючи вище вказаним ТЗ був не пристебнутим ременем безпеки, що являється порушенням п.п.2.3в. ПДР України. В ході перевірки документів було встановлено що гр. ОСОБА_10 будучи позбавленим у праві керуванні ТЗ згідно рішенням Кагарлицького районного суду від 06.02.2025 терміном на 5 років (п`ять років) та в супереч заборони, усвідомлюючи наслідки відповідальності продовжував керувати ТЗ. Дана подія зареєстрована на лінію 102, та зафіксована на портативний відео реєстратор боді камера -859093;
?відповіддю начальника ВП № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області (а.с. 63), згідно якого було направлено копії із журналу отримання портативних відео реєстраторів поліцейськими СРПП ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_11 та ОСОБА_7 ; копію з журналу розстановки сил та засобів за 19 – 20.10.2025; копії журналів проведення цільових інструктажів;
?розстановкою особового складу заподіяного на добове чергування 19.10.2025 р. (а.с. 64), згідно якого на добовому чергуванні перебував ГРПП Брас-320 з 08.00 до 08.00 на ПЕЖО-1654 ОСОБА_12 та ОСОБА_11 ; 
?витягом з журналу реєстрації інструктажів про заходи безпеки поводження з вогнепальною зброєю Обухівського РУП (а.с. 65-66), згідно якого ОСОБА_12 та ОСОБА_11 19.10.2025 р. пройшли цільовий інструктаж;
?витягом з журналу обліку видачі, повернення портативного відео реєстратора та карт пам`яті, копіювання цифрової інформації (а.с. 67-69), згідно якого 19.10.2025 ОСОБА_12 отримав портативного відео реєстратор № 859182, а ОСОБА_11 отримав портативного відео реєстратор № 859093;
?витягом з книги нарядів ВП № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області (а.с. 70-73), згідно якої 19.10.2025 р. була визначена розстановка нарядів для ОСОБА_12 з ОСОБА_11 на ПЕЖО-1654 Брас-320 з 08.00 до 08.00;
?листом старшої слідчої Обухівського РУП ГУ НП в Київській області від 23.10.2025 р. (а.с. 74), згідно якої встановлено, що 19.10.2025 до ЧЧ ВП №1 (м. Кагарлик) Обухівського РУП ГУНП в Київській області з лінії 102 надійшло повідомлення від екіпажу БРАС-320 про те, що ними було зупинено громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , який керував транспортним засобом будучи позбавленим права керування транспортними засобами терміном на 5 років. В ході перевірки документів згідно наявної бази встановлено, що громадянин ОСОБА_3 згідно рішення Кагарлицького районного суду був позбавлений права керування транспортними засобами терміном на 5 років;
?начальник ВП № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області (а.с. 75) повідомив про те, що гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , було притягнуто:
- 07.12.2023 працівниками ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області складено адміністративні матеріали за ч. 2 ст. 126 КУпАП, на якого накладено штраф у розмірі 3400 грн.;
- 23.04.2024 працівниками ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області складено адміністративні матеріали за ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, матеріали було об`єднано в порядку ч. 2 ст. 36 КУпАП та направлено для прийняття рішення до Ржищівського міського суду Київської області (справа № 374/142/24 від 24.05.2024);
- 27.10.2024 працівниками ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області складено адміністративні матеріали за ч. 5 ст. 126 КУпАП та направлено для прийняття рішення до Кагарлицького районного суду Київської області (справа № 368/1717/24 від 29.11.2024);
- 27.10.2024 працівниками ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області складено адміністративні матеріали за ч. 4 ст. 126 КУпАП, на якого накладено штраф у розмірі 20400 грн.;
- 06.01.2025 працівниками ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області складено адміністративні матеріали за ч. 5 ст. 126 КУпАП та направлено для прийняття рішення до Кагарлицького районного суду Київської області (справа № 368/65/25 від 06.02.2025);
?листом ВП № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області (а.с. 80), яким направлено на примусове виконання постанови суду для примусового стягнення штрафу, згідно ст.. 308 КУпАП, зокрема і щодо ОСОБА_3 постанови серії ББА № 908084;
?інформація адміністративних правопорушень скоєних ОСОБА_3 (а.с. 81-83, 84-85, 86-89, 90-91), згідно якої встановлено наступне:
24.05.2024 р. по справі № 374/142/24 ОСОБА_3 було притягнуто за ч. 1 ст. 130 КУпАП до штрафу та позбавлення права керувати транспортними засобами;
28.10.2024 р. по справі № 368/1717/24 ОСОБА_3 було притягнуто за ч. 5 ст. 126 КУпАП до штрафу та позбавлення права керувати транспортними засобами;
27.10.2024 р. ОСОБА_3 було притягнуто за ч. 4 ст. 126 КУпАП до штрафу;
06.02.2025 р. по справі № 368/65/25 ОСОБА_3 було притягнуто за ч. 5 ст. 126 КУпАП до штрафу та позбавлення права керувати транспортними засобами;
?рапортом старшого слідчого Обухівського РУП ГУНП в Київській області (а.с. 92), згідно якого встановлено, що 19.10.2025 до ЧЧ ВП №1 (м. Кагарлик) Обухівського РУП ГУНП в Київській області з лінії 102 надійшло повідомлення від екіпажу БРАС-320 про те, що ними було зупинено громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , який керував транспортним засобом будучи позбавлений права керування транспортними засобами терміном на 5 років. В ході перевірки документів згідно наявної бази встановлено, що громадянин ОСОБА_3 згідно рішення Кагарлицького районного суду був позбавлений права керування транспортними засобами терміном на 5 років. В ході спілкування з особою, в порядку ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» було застосовано такий превентивній поліцейський захід як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, а саме здійснено відео зйомку на нагрудний реєстратор, тому виникла необхідність дозволу на видачу із серверу ГУНП в Київській області відзнятого відеозапису для його подальшого запису на оптичний диск та долучення як доказу до матеріалів кримінального провадження №12025111230001880 від 20.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України;
?доручення начальника Обухівського РУП ГУНП в Київській області від 23.10.2025 р. (а.с. 93), згідно якого було надано доручення відповідальній особі за облік, зберігання та видачу інформації, отриманої з портативних відео реєстраторів зробити копіювання відеозапису з вищевказаного портативного відео реєстратора для долучання як доказ до матеріалів кримінального провадження;
?протоколом огляду та перенесення відеозапису від 28.10.2025 р. (а.с. 94-95) та додатком (а.с. 96), яким проведено огляд DVD-R диску, який було додано до відповіді на запит про надання відеозапису з бодікамери поліцейського. Предметом огляду є додаток до відповіді на запит про надання відеозаписів з бодікамер поліцейських, а саме DVD-R диск ємкістю 4,7 G6. При огляді диску встановлено, що на ньому мається відеофайл формату «MP4», який мають назву «export-tpb0p», розмір 163 907 Кб. При перегляді відеофайлу встановлено, що у відеофайлі міститься відеозапис проведення зупинку транспортного засобу автомобіль ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 від 19.10.2025. Встановлено, що на 35 секунді поліцейським здійснюється зупинка транспортного засобу ВАЗ 2107: на 48 секунді поліцейський підходить до автомобіля, роз`яснює причину та підстави зупинки; на 01 хвилині 40 секунд поліцейський встановлює особу та громадянин представляється, що він ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; на 02 хвилині 40 секунд поліцейським здійснено перевірку ОСОБА_3 по наявній базі ІПНП та встановлено, що він позбавлений права керування транспортними засобами терміном на 5 років; на 04 хвилині 20 секунд ОСОБА_3 роз`яснено положення ст.. 382 КК України та запропоновано надати пояснення з даного приводу; на 05 хвилині 34 секунди ОСОБА_3 сідає до службового автомобіля поліцейських для надання пояснень. На цьому відеозапис завершився;
?постановою про визнання речей речовими доказами від 28.10.2025 р. (а.с. 97-98), згідно якої оптичний диск формату DVD-R ємкістю 4,7 GB з мається відео файл формату «MP4», який мають назву «export-tpb0p» та розмір 163 907 Кб з відеозаписом проведення зупинку транспортного засобу автомобіль ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 від 19.10.2025, що має значення речових доказів у кримінальному провадженні було визнано речовими доказами та приєднати до матеріалів у кримінальному провадженні №12025111230001880 від 20.10.2025;
?копією постанови Ржищівського міського суду Київської області від 24.05.2024 р. у справі №374/142/24 (а.с. 100-103), згідно якої було об`єднано справи про вчинення адміністративних правопорушень стосовно ОСОБА_3 , - № 374/141/24 (провадження № 3/374/69/24) за ч. 1 ст. 130 КУпАП та № 374/142/24 (провадження № 3/374/70/24) за ч. 5 ст. 126 КУпАП в одне провадження та присвоїно єдиний унікальний № 374/142/24, провадження № 3/374/70/24. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП та ч. 5 ст. 126 КУпАП, та піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років та без оплатного вилученням транспортного засобу;
?копією постанови Кагарлицького районного суду Київської області від 29.11.2024 р. у справі №368/1717/24 (а.с. 104-105), згідно якої ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 126 ч.5 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі дві тисячі чотириста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 5 років без вилучення транспортного засобу;
?копією постанови Кагарлицького районного суду Київської області від 06.02.2025 р. у справі № 368/65/25 (а.с. 106-107), згідно якої ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 126 ч.5 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі дві тисячі чотириста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 5 років без вилучення транспортного засобу;
?інформацією адміністратора Головного сервісного центру МВС в Київській та Чернігівській областях (а.с. 108), згідно якої Єдиного державного реєстру МВС, посвідчення водія на гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - не видавалося. Відповідно до положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993 р. № 340 із змінами;
?інформацією адміністратора Головного сервісного центру МВС в Київській та Чернігівській областях (а.с. 109), згідно якої з Єдиного державного реєстру МВС, посвідчення водія на гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - не видавалося. Згідно з внесеною інформацією до Єдиного державного реєстру МВС, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позбавлений права керування транспортними засобами на підставі рішень суду, а саме: за ст. 126 ч. 5 КУпАП, терміном на 60 місяців з 10.12.2024 по 10.12.2029 року, рішенням Кагарлицького районного суду від 29.11.2024 року; за ст. 126 ч. 5 КУпАП, терміном на 60 місяців, з 03.06.2024 по 03.06.2029 року, рішенням Ржищівського міського суду від 24.05.2024 року; за ст. 126 ч. 5 КУпАП, терміном на 60 місяців з 18.02.2025 по 18.02.2030 року, рішенням Кагарлицького районного суду від 06.02.2025 року. Видача посвідчення водія здійснюється відповідно до положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993 р, № 340 із змінами.

По епізоду заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження винність обвинуваченого ОСОБА_3 доводиться письмовими доказами по справі, зокрема: 
?витягом з кримінального провадження № 12025116430000081, відомості про яке внесено 30.10.2025 р., правова кваліфікація по ст. 126 ч. 1 КК України (а.с. 131-132), згідно якого до відділення поліції №1 (Кагарлик) Обухівського РУП ГУНП в Київській області звернулася ОСОБА_6 , 1991 р.н., із письмовою заявою про те, що близько 12:30 год. 20.10.2025 року, коли вона перебувала на АДРЕСА_1 , її побив знайомий ОСОБА_3 (ЄО № 8975);
?протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 30.10.2025 р. (а.с. 136-138), згідно якого ОСОБА_6 просить притягнути до кримінальної відповідальності її співмешканця ОСОБА_3 , який близько 12 год. 30. хв. 20.10.2025 р. за місцем проживання подруги ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_1 вдарив по обличчю кулаком близько 4-5 разів; 
?рапортом ДОП ВП № 1 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області (а.с. 139), згідно якого просив дозволу на приєднання матеріалів ЄО № 8641 від 20.10.2025 року зібраних по зверненню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до матеріалів ЄРДР № 12025116430000081 від 30.10.2025 року, так як дані матеріали стосуються однієї події та мають одні й ті ж відомості;
?висновком експерта № 36, експертиза почата – 30.10.2025 р., експертиза закінчена 05.11.2025 р. (а.с. 146), згідно якого у ОСОБА_6 , 1991 р.н., були виявлені сім невизначеної форми синців - на нижніх повіках обох очей, у верхній третині грудей із обох боків, на лівій бічній поверхні тулубу, на задньо-зовнішній поверхні правого плеча. Наявні у потерпілої ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень. За давністю виявлені ушкодження можуть відповідати зазначеному в постанові часу їх виникнення. Ушкодження утворилися в результаті дії тупих предметів з обмеженими травмуючими поверхнями, індивідуальні особливості яких в ушкодженнях не відобразились. Виявлені у ОСОБА_6 тілесні ушкодження «внаслідок падіння з положення стоячи на плоску, випуклу чи іншу тверду площину ... (як з прискоренням тіла так і без нього)» утворитися не могли. В усіх виявлених тілесних ушкодженнях індивідуальні особливості обмежених травмуючих поверхонь тупих предметів не відобразились;
?заявою ОСОБА_14 від 04.11.2025 р. (а.с. 152), згідно якої вона надала дозвіл працівникам поліції провести огляд домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
?протоколом огляду місця події від 04.11.2025 р. (а.с. 153-155) та фото таблицею до огляду місця події від 04.11.2025 р. (а.с. 156-157), який проведено в присутності понятих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 за участю власника майна ОСОБА_14 , з використанням фотокамери Нікон, проведеним оглядом встановлено наступне. Огляд місця події проводився за адресою: АДРЕСА_1 . Територія домоволодіння по периметру частково огороджена, вхід на територію здійснюється через металеву хвіртку, яка на момент огляду відчинена, пошкоджень не виявлено. Недалеко від хвіртки знаходиться одноповерховий будинок, двері якого на момент огляду відчинені. При огляді кімнат порядок не був порушений;
?інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 02.12.2025 р. (а.с. 158-159), згідно якої власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_14 ; 
?протоколом проведення слідчого експерименту від 04.11.2025 р. (а.с. 160-163) та додаток до протоколу проведення слідчого експерименту від 04.11.2025 р. (а.с. 164), який було проведено за участю потерпілої ОСОБА_6 , спеціаліста ОСОБА_17 із застосуванням безперервного відеозапису, в ході якого слідчим перевірялися механізми заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 ;
?протоколом огляду (відеозапису) від 04.11.2025 р. (а.с. 165), предметом огляду якого була цифрова фотокамера NIKON моделі COOLPIX W300. При огляді відеокамери встановлено, що в ній установлений адаптер «Kingston» з цифровим носієм - картою пам`яті «Kingston» 16 GB. За допомогою USB-шнура відеокамеру приєднано до системного блоку «DESKTOP-I5Q3PTI». При перегляді відомостей на цифровому носії - карті пам`яті «Kingston», встановленій у відеокамері наявне відео з назвою «DSCN5205» розміром 254 976 Кб. При перегляді зазначеного відеофайлу з назвою «DSCN5205» встановлено, що у ньому міститься відеозапис слідчої дії - проведення слідчого експерименту від 04.11.2025 за адресою: 
АДРЕСА_1 . В ході проведення слідчого експерименту, потерпіла ОСОБА_6 розповіла обставини та відтворила момент та механізм нанесення їй тілесних ушкоджень колишнім співмешканцем ОСОБА_3 . Вказаний відеозапис починається о 19 год. 07 хв. 04.11.2025 року і закінчується о 19 год. 16 хв. 04.11.2025 року. В ході перегляду вказаного відеофайлу, за допомогою системного блоку зроблено дві копії цього файлу, а саме файл скопійовано на жорсткий диск системного блоку, з якого скопійовано на два оптичні носії - оптичні диски формату DVD-R ємкістю 4,7 GB;
?постановою про визнання предмету речовим доказом від 04.11.2025 р. (а.с. 166-167), згідно якої оптичний диск формату DVD-R ємкістю 4,7 GB з відео файлом з назвою «DSCN5205» розміром 254 976 Кб з відеозаписом слідчої дії - проведення слідчого експерименту за участю потерпілої від 04.11.2025 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого потерпіла ОСОБА_6 розповіла обставини, відтворила момент та механізм нанесення їй тілесних ушкоджень колишнім співмешканцем ОСОБА_3 - приєднано до кримінального провадження № 12025116430000081 від 30.10.2025 в якості речових доказів;
?протоколом проведення слідчого експерименту від 04.11.2025 р. (а.с. 168-171) та додаток до протоколу проведення слідчого експерименту від 04.11.2025 р. (а.с. 172), який було проведено за участю свідка ОСОБА_14 , спеціаліста ОСОБА_17 із застосуванням безперервного відеозапису, в ході якого слідчим перевірялися механізми заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 ;
?протоколом огляду (відеозапису) від 04.11.2025 р. (а.с. 173), предметом огляду якого була цифрова фотокамера NIKON моделі COOLPIX W300.При огляді відеокамери встановлено, що в ній установлений адаптер «Kingston» з цифровим носієм - картою пам`яті «Kingston» 16 GB. За допомогою USB-шнура відеокамеру приєднано до системного блоку «DESKTOP-I5Q3PTI». При перегляді відомостей на цифровому носії - карті пам`яті «Kingston», встановленій у відеокамері наявне відео з назвою «DSCN5206» розміром 258 144 Кб. При перегляді зазначеного відеофайлу з назвою «DSCN5206» встановлено, що у ньому міститься відеозапис слідчої дії - проведення слідчого експерименту від 04.11.2025 за адресою: Київська область, Обухівський район, село Уляники, вулиця Богдана Хмельницького, 23. В ході проведення слідчого експерименту, свідок ОСОБА_14 розповіла обставини та відтворила момент та механізм нанесення потерпілій ОСОБА_6 тілесних ушкоджень її колишнім співмешканцем ОСОБА_3 . Вказаний відеозапис починається о 19 год. 21 хв. 04.11.2025 року і закінчується о 19 год. 30 хв. 04.11.2025 року. В ході перегляду вказаного відеофайлу, за допомогою системного блоку зроблено дві копії цього файлу, а саме файл скопійовано на жорсткий диск системного блоку, з якого скопійовано на два оптичні носії - оптичні диски формату DVD-R ємкістю 4,7 GB;
?постановою про визнання предмету речовим доказом від 04.11.2025 р. (а.с. 174-175), згідно якої оптичні диски формату DVD-R ємкістю 4,7 GB з відео файлом з назвою «DSCN5206» розміром 258 144 Кб з відеозаписом слідчої дії - проведення слідчого експерименту за участю свідка від 04.11.2025 за адресою: Київська область, Обухівський район, село Уляники, вулиця Богдана Хмельницького, 23, в ході якого свідок ОСОБА_14 розповіла обставини, відтворила момент та механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 її колишнім співмешканцем ОСОБА_3 - приєднано до кримінального провадження № 12025116430000081 від 30.10.2025 в якості речових доказів;
?висновком експерта № 139, експертиза почата – 10.11.2025 р., експертиза закінчена 11.11.2025 р. (а.с. 176-178), згідно якого за даними обстеження та наданої медичної документації у ОСОБА_6 , 1991 р.н., були виявлені: сім невизначеної форми синців - на нижніх повіках обох очей, у верхній третині грудей із обох боків, на лівій бічній поверхні тулубу, на задньо-зовнішній поверхні правого плеча; струс головного мозку. Наявні у потерпілої синці відносяться до легких тілесних ушкоджень. У зв`язку з відсутністю медичної документації, в якій би відображалися характер і тривалість перебігу післятравматичного періоду, на підставі пп. 4.13.2., 4.13.4. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», судово-медичному експертові належить утриматися від встановлення ступеню тяжкості зазначеного в наданій медичній документації діагнозу струсу головного мозку. За давністю виявлені ушкодження можуть відповідати зазначеному в постанові часу їх виникнення. Ушкодження утворилися в результаті дії тупих предметів з обмеженими травмуючими поверхнями, індивідуальні особливості яких в ушкодженнях не відобразились. Виявлені у ОСОБА_6 тілесні ушкодження утворилися в результаті дії тупих предметів з обмеженими травмуючими поверхнями, індивідуальні особливості яких в ушкодженнях не відобразились. ОСОБА_6 не могла «отримати тілесні ушкодження внаслідок падіння з положення стоячи на тверду площину (як з прискоренням тіла, так і без нього)». Індивідуальні особливості обмежених травмуючи поверхонь тупих предметів, у результаті дії яких утворилися наявні у ОСОБА_6 тілесні ушкодження, в самих ушкодженнях не відобразились. «При нанесенні ОСОБА_3 близько 3-4 ударів кулаком правої руки в область голови та 1 удару в область перенісся потерпілої» у ОСОБА_6 могли утворитися тілесні ушкодження у вигляді синців на нижніх повіках обох очей і струсу головного мозку. Всі інші тілесні ушкодження за вказаних обставин утворитися не могли. Тілесним ушкодженням, яке могло утворитися за сформульованих у постанові обставин - а саме «при нанесенні ОСОБА_3 одного удару правою ногою в область черевної порожнини потерпілої», можна вважати синець на лівій бічній поверхні тулубу, відповідно лівій бічній стінці живота на рівні поперекової ділянки. Будь-яких тілесних ушкоджень, які могли утворитися «при нанесенні ОСОБА_3 близько двох ударів правою ногою в область лівого стегна потерпілої та сідниці зліва» у ОСОБА_6 не було виявлено. За обставин, вказаних ОСОБА_6 під час допиту, «а саме при наступних обставинах: потерпіла перебувала у положенні лежачи на правому боці та ОСОБА_3 наніс останній 3-4 хаотичні удари двома руками в область голови та 1 удар в область перенісся. Після чого ОСОБА_3 наніс потерпілій один удар правою ногою в область черевної порожнини та близько двох ударів в область лівого стегна та сідниці зліва», у ОСОБА_6 могли утворитися синці на нижніх повіках обох очей і струс головного мозку, а також синець на лівій бічній поверхні тулубу. Всі інші тілесні ушкодження за вказаних обставин утворитися не могли. За обставин, вказаних ОСОБА_6 під час слідчого експерименту, «а саме при наступних обставинах: потерпіла перебувала у положенні лежачи на правому боці та ОСОБА_3 наніс останній 4-5 удари кулаком правої руки в область голови та 2 удари в область перенісся. Після чого ОСОБА_3 , наніс потерпілій правою ногою близько двох ударів в область лівого стегна та сідниці зліва», у ОСОБА_6 могли утворитися синці на нижніх повіках обох очей і струс головного мозку. Всі інші тілесні ушкодження за вказаних обставин утворитися не могли. «При обставинах, вказаних свідком ОСОБА_14 під час допиту та слідчого експерименту, а саме при наступних обставинах: ОСОБА_6 знаходилася у положенні лежачи на спину, а ОСОБА_3 , присівши поряд біля неї, наніс останній близько двох ударів в область голови та один удар в область перенісся» у ОСОБА_6 могли утворитися тілесні ушкодження у вигляді синців на нижніх повіках обох очей і струс головного мозку. Всі інші тілесні ушкодження за вказаних обставин утворитися не могли;
?постановою про зміну кваліфікаційного діяння від 12.11.2025 р. (а.с. 179-180), згідно якої було змінено попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення у кримінальному провадженні № 12025116430000081 від 30.10.2025 з ч. 1 ст. 126 КК України на ч. 1 ст. 125 КК України.

Так, відповідно до ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно ст.7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом;сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню; процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Доказ визнається допустимим, відповідно до ст. 86 КПК України якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом; недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Що ж стосується доказів, які були здобуті під час судового слухання даного кримінального провадження, то суд оцінював їх на підставі Глави 4 Докази і доказування діючого КПК України.
Послідовність викладення в диспозиції правової норми наведених вище завдань дає підстави для висновку, що застосування належної юридичної процедури є не самоціллю, а важливою умовою досягнення результатів кримінального судочинства, визначених законодавцем як пріоритетні, захисту особи, суспільства та держави від злочинних посягань, охорони прав і свобод людини, забезпечення оперативного й ефективного розкриття кримінальних правопорушень і справедливого судового розгляду.
Невідповідність тим чи іншим вимогам закону нівелює доказове значення відомостей, одержаних у результаті відповідних процесуальних дій, не в будь-якому випадку, а лише в разі, якщо вона призвела до порушення прав людини і основоположних свобод або ж ставить під сумнів походження доказів, їх надійність і достовірність. Адже для прийняття законного й обґрунтованого рішення суд має отримувати максимально повну інформацію щодо обставин, які належать до предмета доказування, надаючи сторонам у змагальній процедурі достатні можливості перевірити й заперечити цю інформацію.
В основі встановлених кримінальним процесуальним законом правил допустимості доказів лежить концепція, відповідно до якої в центрі уваги суду повинні знаходитися права людини і виправданість втручання в них держави незалежно від того, яка саме посадова особа обмежує права.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КПК України (оцінка доказів), суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили (ч. 2 ст. 94 КПК України).
Судом всебічно, повно та неупереджено досліджено всі обставини кримінального провадження, надано оцінку кожному доказу з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.
Твердження обвинуваченим ОСОБА_3 про те, що ним було нанесено потерпілій ОСОБА_6 один удар рукою по обличчю, суд не приймає до уваги, оскільки кількість нанесених тілесних ушкоджень та їх локалізація була описано у висновках експерта, та спростовує показання обвинуваченого ОСОБА_3 , а тому суд вважає, що показання обвинуваченого не відповідають зібраним матеріалам справи та є неточними. 
Письмові докази по справі, а саме: протокол огляд місця події, слідчі експерименти, висновки експерта та інші докази зібрані відповідно до вимог кримінально процесуального закону, є допустимими та належними, узгодженими та послідовними, відповідають всім обставинам справи, а тому суд сприймає їх як правдиві та такими, що в сукупності свідчать про неможливість формування штучних доказів, однобічність проведення досудового розслідування та безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 кримінальних правопорушень.
Всі вище перелічені письмові докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження. Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку
Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка згідно змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ судами, як і Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, застосовується як джерело права, а саме у рішенні «Коробов проти України», вказано, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суд застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі Кобець проти України доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та допустимих відомостях, визнаних доказами, або відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є те, що саме прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі кримінального правопорушення є доведеним (справа Дж. Мюрей проти Сполученого Королівства).
Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.
Крім того, відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження
При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Суд при оцінці доказів має керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою - п. 161,150,100 рішення Європейського суду з прав людини у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України, «Салман проти Туреччини».
Суд дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфікує за:
ч. 1 ст. 382 КК України – як  умисне невиконання постанови суду, що набрали законної сили;
ч. 1 ст. 125 КК України – як заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження.
Таким чином, суд дійшов до висновку, що мали місця діяння, у вчиненні яких обвинувачується обвинувачений, винний та підлягає покаранню.

Обставини, які характеризують особу обвинуваченого.

Згідно паспорта 004226280, виданого 20.11.2019 року обвинувачений ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Липовий Ріг Миронівського району Київської області, відповідно, на момент вчинення злочину був повнолітнім та є громадянином України.

Згідно вимоги про судимість № 124026-2025 від 23.10.2025 р. станом на 23.10.2025 року ОСОБА_18 в силу ст.. 89 КК України вважається таким що не має судимостей. 

Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства Кагарлицької міської ради «Кагарлицька багатопрофільна лікарня» обвинувачений ОСОБА_3 за наркологічною допомогою не звертався та на обліку в лікаря - нарколога не перебуває.
Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства Кагарлицької міської ради «Кагарлицька багатопрофільна лікарня» обвинувачений ОСОБА_3 знаходиться на обліку у лікаря психіатри з 18.02.2014 року - з діагнозом – F 70.0.

Згідно характеристики, виданої виконавчим комітетом Ржищівської міської ради Київської області Балико-Щучинським старостинським округом на гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що ОСОБА_3 проживає в АДРЕСА_1 , в будинку належному його матері ОСОБА_19 . Неодружений, співмешкає з громадянкою ОСОБА_6 , зі слів, мають двох малолітніх дітей, батьківство, щодо яких ОСОБА_3 не визнано. На даний час ОСОБА_20 не має постійної роботи, інколи, підробляється, виконуючи роботи в приватних господарствах. Має спокійний характер, добрі стосунки з сусідами та односельчанами до того часу, як не вживає спиртних напоїв. В нетверезому стані нестриманий, грубий, інколи агресивний. Інформація щодо вживання сильнодіючих та наркотичних препаратів відсутня.

Висновком судово-психіатричного експерта № 314 від 20.11.2025 р. (а.с. 202-203) встановлено, що ОСОБА_3 під час скоєння інкримінованих йому дій страждав на легку розумову відсталість, F 70.0 за МКХ-10. ОСОБА_3 під час скоєння інкримінованих йому дій міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_3 під час скоєння інкримінованих йому дій в тимчасовому хворобливому розлад: психічної діяльності не перебував. ОСОБА_3 в даний час страждає на легку розумову відсталість, F 70.0 за МКХ 10. ОСОБА_3 в даний час може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3 не потребує.

Обгрунтування судом призначення обвинуваченому ОСОБА_3 міри та виду покарання.

Так, санкція ст. 382 ч. 1 КК України передбачає покарання у виді штрафу від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років, а санкція ч. 1 ст. 125 КК України передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.

Згідно ч. 4 ст. 12 КК України - нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а згідно ч. 2 ст. 12 КК України - кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 12 КК України вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 , є кримінальним проступком та нетяжким злочином. 

При призначенні обвинуваченому покарання суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" із змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, врахуванні ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 за пред`явленим обвинуваченням зазначено його щире каяття.
За оцінкою перевірки під час судового розгляду обставин пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення доказами, суд вважає за необхідне зазначити.
Щире каяття є оціночне поняття, зміст якого визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування.
Щире каяття, характеризуючи ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання. Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в поведінці винної особи.
ВС роз`яснив, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.
ОСОБА_3 під час судового розгляду вину свою хоч і визнав по ч. 1 ст. 382 КК України, а по ч. 1 ст. 125 КК України визнав лише частково, будь яких дій направлених на виправлення наслідків вчиненого, в тому числі і відшкодування завданих злочином збитків потерпілій, не здійснив, вибачень не просив.
За відсутності ознак таких обставин по справі, визнання на досудовому розслідуванні пом`якшуючим покарання ОСОБА_3 обставиною - щире каяття обвинуваченого, слід вважати безпідставним.
Судом, в процесі судового розгляду ознак обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого не встановлено.
До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України, суд відносить - вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних відносинах.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами) звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При цьому, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень .
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті Основної частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. 
Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 Рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
При призначенні обвинуваченому покарання суд врахував характер і ступінь тяжкості вчинених, які відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком і злочином невеликої тяжкості; дані про особу обвинуваченого, а саме: має місце постійного проживання, посередньо характеризується, перебування на обліку у лікаря психіатра, за відсутності обставин, що пом`якшують покарання, наявності обставин, що обтяжують покарання та думку прокурора щодо міри покарання обвинуваченому, а саме: за ч. 1 ст. 125 КК України призначити покарання у виді штрафу та по ч. 1 ст. 382 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі та із застосуванням ст. 70 КК України – шляхом поглинання менш суворого більш суворим, із застосуванням ст.. 75 КК України, тому на підставі викладеного суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкцій статей, а саме: у виді штрафу та позбавлення волі із застосуванням ст. 70 КК України і остаточно визначити покарання шляхом поглинання менш суворого більш суворим у виді позбавлення волі.
Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися, як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.
Дане ж покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 року, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 року, «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 року).
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається, як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».
Відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Разом з тим, з огляду на викладене, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбування призначеного судом покарання і у відповідності до ст. 75 КК України за можливе прийняти рішення про звільнення обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нових кримінальних правопорушень і виконає покладені на нього обов`язки.
Що стосується початку відбування покарання, то суд в даному випадку керується п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року, згідно з яким іспитовий строк обчислюється з дня постановлення вироку незалежно від того, судом якої інстанції застосовано ст.. 75 КК України (2001 року).
Призначаючи покарання, суд також враховує і принцип гуманізації відповідальності при призначенні покарання, який повинен бути застосований виходячи із засад визначених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». 
Справедливість покарання полягає насамперед у тому, що воно має відповідати загальнолюдським цінностям, моральним устоям суспільства, переконувати громадян у правильності судової політики.
Тобто, визначене покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень і відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання. 

Водночас, відповідно до п.5 ч.1 ст.91-1 КК України встановлено, що в інтересах потерпілої від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки: направлення для проходження програми для кривдників.
Частиною 2 та 3 статті 91-1 КК України встановлено: заходи, передбачені частиною першою цієї статті, застосовуються до особи, яка на момент вчинення домашнього насильства досягла 18-річного віку. Заходи, передбачені частиною першою цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.
Згідно частин 1, 2 ст. 28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено: суб`єктами, відповідальними за виконання програм для кривдників, є місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування. суб`єкт, відповідальний за виконання програм для кривдників, організовує та забезпечує проходження кривдниками таких програм.
За таких обставин та в інтересах потерпілої ОСОБА_6 від кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством та для досягнення мети виправлення обвинуваченого, доцільним є покладення на нього обов`язку, передбаченого пунктом 5 частини першої статті 91-1 КК України, а саме: проходження програми для кривдників протягом двох місяців.
Цивільного позову по справі не заявлено.
Судові витрати по справі відсутні. 
Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374, 376, 615 КПК України, суд, -  
у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 382 ч. 1 та 125 ч. 1 КК України та призначити йому покарання:
?за ч. 1 ст. 382 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі,
?за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
Відповідно до положень ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
У відповідності до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки:
1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
3)не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

Контроль за поведінкою засудженого покласти на уповноважені органи з питань пробації за місцем його проживання. 

Застосувати до ОСОБА_3 , на строк два місяці обмежувальний захід, передбачений пунктом 5 ч.1 ст.91-1 КК України, а саме: направити останнього до Ржищівської міської ради Обухівського району Київської області для проходження програми для кривдників та покласти на нього обов`язок пройти цю програму.
Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання обмежувальних заходів, передбачених статтею 91-1 КК України, або умисне невиконання обмежувальних приписів, або умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, є підставою для притягнення засудженого до кримінальної відповідальності за ст. 390-1 КК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.
Цивільного позову по справі не заявлено.
Судові витрати по справі відсутні. 
Речові докази по кримінальному провадженню: (а.с. 96) - оптичний носій інформації диск «DVD-R», який приєднано до кримінального провадження, після набрання вироком законної сили – залишити при матеріалах кримінального провадження; (а.с. 164) - оптичний диск формату DVD-R ємкістю 4,7 GB з відео файлом проведення слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_6 , який приєднано до кримінального провадження, після набрання вироком законної сили – залишити при матеріалах кримінального провадження; (а.с. 172) - оптичний диск формату DVD-R ємкістю 4,7 GB з відео файлом проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_14 , який приєднано до кримінального провадження, після набрання вироком законної сили – залишити при матеріалах кримінального провадження.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1