Справа № 165/4012/25
Провадження № 1-кп/165/197/26 

НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 лютого 2026 року    м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі: 
головуючого судді      ОСОБА_1 ,
секретаря        ОСОБА_2 ,
за участю прокурора      ОСОБА_3 (в режимі ВКЗ),
обвинуваченого      ОСОБА_4 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нововолинську кримінальне провадження №12025030520000210 від 12 квітня 2025  про обвинувачення ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Стара Лішня, Іваничівського району, Волинської області, громадянин України, військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 , перебуваючий на посаді санітарного інструктора у військовому званні «рядовий», з середньою освітою, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -
встановив:
Водій ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 у званні «рядовий» 11.04.2025 близько 15 год. 18 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки «Citroen» моделі «C4» реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись ним по автодорозі «Р-15» в межах населеного пункту Нововолинськ, Володимирського району, Волинської області, по правій смузі руху вулиці Львівської в напрямку міста Володимир від кільця з круговим рухом, що поблизу АЗС «ОККО» за адресою: вул. В. Стефаника, 2, та рухаючись із перевищенням допустимої швидкості руху в населених пунктах – понад 50 км/год, всупереч вимогам п.п. 1.7, 2.3.б), д), 12.3, 12.4, 12.9 (б) «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (надалі Правил), не уважно стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не відреагував на її зміну, не був особливо уважним та обережним до такої категорії учасників дорожнього руху як велосипедисти, не передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, не вжив заходів щодо зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу в момент виявлення небезпеки для руху, внаслідок чого здійснив наїзд на ОСОБА_5 , який рухався за кермом велосипеда марки «Atlas» по пішохідному переходу справа наліво відносно руху автомобіля. 
Внаслідок вищевказаних грубих порушень Правил дорожнього руху водій ОСОБА_4 своїми необережними протиправними діями, які знаходяться в прямому причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми з лівобічною епідуральною гематомою, з травматичним субарахноїдальним крововиливом, з забоєм головного мозку, з перелом лівої скроневої кістки з переходом на основу черепа, з забійною раною тім`яно-потиличної ділянки зліва, з осадненням шкіри лобної ділянки, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя (п.2.1.3.б «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» наказ №6 МОЗ від 17.01.1995).
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України визнав повністю, суду показав, що він 11.04.2025 близько 15 год. керував автомобілем марки «Citroen» та рухався ним по автодорозі в межах населеного пункту Нововолинськ, Володимирського району, Волинської області в напрямку міста Володимир біля кільця з круговим рухом, що поблизу АЗС «ОККО», не замітив потерпілого, який їхав на велосипеді та здійснив наїзд на останнього. У вчиненому розкаюється, просив не позбавляти його волі та права керування транспортними засобами.
Враховуючи, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи, і судом встановлено, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин даного судового провадження, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позицій, заслухавши думку прокурора, потерпілих, представника потерпілих, обвинуваченого, захисників, роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів судового провадження, які ніким не оспорюються, а обмежився лише допитом обвинуваченого, а також дослідженням характеризуючих особу обвинуваченого матеріалів.
Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, вказав у клопотанні, що обвинувачений ОСОБА_6 повністю відшкодував йому завдану його діями моральну та майнову шкоду, щиро вибачився перед ним за вчинене, примирився з ним, відвідував його в лікарні. Просив суворо його не карати, а саме не позбавляти останнього волі та права керування транспортними засобами.
Оцінюючи зібрані в даному кримінальному провадженні докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до висновку про те, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, у вчиненні якого останній обвинувачується знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження та підтверджується, поза розумним сумнівом, комплексом достатньо переконливих, чітких, неспростовних і узгоджених між собою доказів.
Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінується, доведена в судовому засіданні повністю, а його необережні дії, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України.
Призначаючи обвинуваченому  ОСОБА_4 покарання суд враховує тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. 
Отже, до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому  ОСОБА_4 суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому  ОСОБА_4 судом не встановлено.
Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 « Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації 
транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»  при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286  КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
Виходячи з наведеного вище та враховуючи обставини судового провадження, ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який є не судимим та вперше притягується до кримінальної відповідальності (а.м.п. 71-72, 74-78), є військовослужбовцем ЗСУ (а.м.п. 66, 68-70), позитивно характеризується за місцем служби (а.м.п. 67), на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.м.п. 73), а також приймаючи до уваги наявність пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих покарання обставин, думку потерпілого ОСОБА_5 , який примирився з обвинуваченим та просив суд не позбавляти обвинуваченого ОСОБА_4 волі та права керування транспортними засобами, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції закону за яким він притягується до кримінальної відповідальності у виді позбавлення волі із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України та без позбавленням права керувати транспортними засобами, яке на думку суду, буде необхідне та достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів. 
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ч. 9 статті 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Початок перебігу іспитового строку рахувати обвинуваченому ОСОБА_4 з моменту проголошення вироку.
Стягнути з обвинуваченого  ОСОБА_4  в дохід держави 24959 (двадцять чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят дев`ять )гривень 20 (двадцять) копійок процесуальних витрат за проведення у кримінальному провадженні судових експертиз.
Речові докази - автомобіль білого кольору марки «Citroen» моделі «С4», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який зберігається на спецмайданчику тимчасово вилучених транспортних засобів ГУНП у Волинській області, що розташований у сел. Іваничі, Володимирського району, Волинської області по вул. Перемоги повернути обвинуваченому ОСОБА_4 та скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області від 16 квітня 2025 року.
Речові докази - велосипед сірого кольору марки «Atlas», який зберігається на спецмайданчику тимчасово вилучених транспортних засобів ГУНП у Волинській області, що розташований у сел. Іваничі, Володимирського району, Волинської області по вул. Перемоги повернути потерпілому ОСОБА_5 та скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області від 16 квітня 2025 року.
Речові докази - оптичний СD-R та DVD-R диск, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження залишити зберігатися в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому і прокурору. 

Головуючий суддя          ОСОБА_1