ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2026 р.	Справа № 520/30491/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Семененко М.О.,
Суддів: Чалого І.С. , Подобайло З.Г. ,
за участю секретаря судового засідання Григоренко І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.03.2026, головуючий суддя І інстанції: Мельников Р.В., м. Харків по справі № 520/30491/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України , Старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень у Харківській області Антосік Ірини Олегівни   
про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень у Харківській області Антосік Ірини Олегівни (далі - відповідач 1), в якому просив суд:
- зобов`язати старшого державного виконавця Антосік Ірину Олегівну здійснити примусові дії стосовно боржника у виконавчому провадженні №78415228 фізичної особи Анни Тертишної начальника відділу обслуговування громадян №14, на підставі ч. 2 ст. 76 Закону, скласти акт про кримінальне правопорушення, яке полягає в умисному перешкоджанню виконанню судового рішення, направити акт до органів досудового розслідування для відкриття кримінального правопорушення.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що державним виконавцем не було вжито заходів примусового виконання рішення, які встановлені частиною 2 статті 76 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), що, на думку позивача, свідчить про протиправну бездіяльність державного виконавця. Зазначені обставини зумовили звернення позивача до суду з даним позовом.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2026 залучено в якості другого відповідача у справі Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - відповідач 2).
Харківським міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції України було подано відзив на адміністративний позов, в якому останнє просило відмовити у задоволенні позову. Зауважило, що на примусовому виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження №78415228 по виконанню виконавчого листа №520/17246/23, виданого 04.03.2025 Харківським окружним адміністративним судом, про зобов`язання відповідача начальника відділу обслуговування громадян № 14 Анну Решетову розглянути питання щодо: - нарахування та виплати доплати до розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2011 з врахуванням індексу інфляції за період з 01.03.2011; - проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі ст. 5. 6 Угоди про гарантії прав громадян - учасниць СНД від 13 березня 1992 року.
20.06.2025 керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону №1404-VIII, державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. 20.06.2025 керуючись статтею 42 Закону №1404-VIII та відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (далі - Інструкція №512/5), державним виконавцем винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження. 20.06.2025 керуючись статтями 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору. У відповідності до вимог статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», постанови про відкриття виконавчого провадження ті інші винесені державним виконавцем процесуальні документи направлені сторонам виконавчого провадження рекомендованим поштовим відправленням. 
03.07.2025 боржнику направлено вимогу виконавця про надання інформації щодо стану виконання даного рішення суду. 17.07.2025 на адресу Відділу надійшов лист Боржника від 11.07.2025 за вих. № 2000-0403-8/105157 згідно якого, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, зокрема повідомило, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.06.2024 у справі №520/17246/23 були повторно розглянуті питання щодо: нарахування та виплати доплати до розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2011 з врахуванням індексу інфляції за період з 01.03.2011; проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі ст.ст. 5, 6 Угоди про гарантії прав громадян - учасниць СНД від 13 березня 1992 року та за результатами розгляду прийнято рішення про відмову в проведенні перерахунку. До вказаного листа було додано Рішення від 15.10.2024 №2000-0309-8/181426. 
06.10.2025 боржнику направлено вимогу виконавця про надання інформації щодо стану виконання даного рішення суду. Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 07.10.2025 № 2000-0801-8/153085 державного виконавця повідомлено про те, що прийняття рішень про призначення, перерахунок пенсій та рішень про відмову відповідно до чинного законодавства відноситься до компетенції відділу призначення пенсій та відділів перерахунків пенсій №1 - №4 Управління. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.06.2024 у справі №520/17246/23 головним управлінням виконано. Питання нарахування та виплати доплати до розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2011 з врахуванням індексу інфляції за період з 01.03.2011, та проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі ст.ст. 5, 6 Угоди про гарантії прав громадян-учасниць СНД від 13 березня 1992 року розглянуто відділом перерахунків пенсій №3 Управління та прийнято рішення про відмову в проведенні перерахунку пенсії. ОСОБА_2 (після зміни прізвища - ОСОБА_3 ) займає посаду начальника відділу обслуговування громадян №14 (сервісний центр) управління обслуговування громадян головного управління. До її службових повноважень не входить розгляд питань щодо нарахування, перерахунку та виплати пенсій (копія посадової інструкції додається)». У зв`язку з тим, що боржником рішення суду виконано в повному обсязі, 14.01.2026 керуючись пунктом 9 частини 1 статті 39 та статті 40 Закону №1404-VIII державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Виконавчий документ надісланий до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09.03.2026 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції іншим складом суду. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначив, що судом першої інстанції не взяті до уваги обставини, які наведені в позовній заяві та доданих процесуальних заявах. Судове рішення прийнято на підставі листів ГУ ПФУ в Харківській області, яке не є учасником провадження і не має до нього будь-якого відношення. В матеріалах провадження відсутні офіційні документи підписані боржником ОСОБА_4 ( ОСОБА_3 ), в тому числі про сплату накладених штрафів особисто нею. Суд при розгляді справи не забезпечив виконання ст. 14 КАС України, а також не взяв до уваги, що боржником у виконавчому провадженні є фізична особа ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), саме вона особисто зобов`язана виконувати судове рішення.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до частини 4 статті. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до частини 2 статті 313, частини 3 статті 268 КАС України, справа розглядається за відсутності сторін. 
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України, колегія суддів, враховуючи неявку у судове засідання всіх учасників справи, вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.06.2024 у справі №520/17246/23 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Начальника відділу обслуговування громадян №14 Анни Решетової (м-р мікрорайон 4, 73, м. Лозова, Харківська обл., Лозівський р-н, 64606) про зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.
Зобов`язано відповідача - начальника відділу обслуговування громадян №14 Анну Решетову розглянути питання щодо:
- нарахування та виплати доплати до розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2011 з врахуванням індексу інфляції за період з 01.03.2011;
- проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі ст. 5, 6 Угоди про гарантії прав громадян - учасниць СНД від 13 березня 1992 року.
На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.06.2024 у справі №520/17246/23 видано виконавчий лист №520/17246/23 від 04.03.2025 (а.с.33). 
Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Антосік Іриною Олегівною від 20.06.2025 відкрито виконавче провадження №78415228 на підставі виконавчого листа №520/17246/23, виданого від 04.03.2025 Харківським окружним адміністративним судом. Зазначено про необхідність виконати рішення суду боржником протягом 10 робочих днів (а.с. 110-111).
Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Антосік Іриною Олегівною від 20.06.2025 у виконавчому провадженні винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження №78415228 (а.с. 112-113).
Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Антосік Іриною Олегівною від 20.06.2025 у виконавчому провадженні №78415228 винесено постанову про стягнення виконавчого збору розмір мінімальних витрат виконавчого провадження №78415228 (а.с. 114-115).
03.07.2025 боржнику направлено вимогу виконавця про надання інформації щодо стану виконання рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.06.2024 у справі №520/17246/23.
17.07.2025 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшов лист ГУ ПФУ в Харківській області від 11.07.2025 за вих. №2000-0403-8/105157, яким повідомлено, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.06.2024 у справі №520/17246/23 були повторно розглянуті питання щодо: нарахування та виплати доплати до розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2011 з врахуванням індексу інфляції за період з 01.03.2011; проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі ст. 5, 6 Угоди про гарантії прав громадян - учасниць СНД від 13 березня 1992 року, та за результатами розгляду прийнято рішення про відмову в проведенні перерахунку пенсії. До листа було долучено Рішення ГУ ПФУ №2000-0309-8/181426 від 15.10.2024 (а.с. 131-139).
06.10.2025 боржнику направлено вимогу виконавця про надання інформації щодо стану виконання рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.06.2024 у справі №520/17246/23
Листом ГУ ПФУ в Харківській області від 07.10.2025 за вих. №2000-0801-8/153085 державного виконавця було повідомлено: “Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі головне управління) повідомляє, що відповідно до Положення про управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, затвердженого наказом головного управління від 01 липня 2024 року №1341, управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг (далі – Управління) є структурним підрозділом головного управління, яке організовує, забезпечує, здійснює виконання та контроль за виконанням судових рішень щодо пенсійного забезпечення, надання житлових субсидій та пільг, здійснення страхових виплат та соціальних послуг. 
Прийняття рішень про призначення, перерахунок пенсій та рішень про відмову відповідно до чинного законодавства відноситься до компетенції відділу призначення пенсій та відділів перерахунків пенсій №1 - №4 Управління. 
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.06.2024 по справі №520/17246/23 головним управлінням виконано. Питання нарахування та виплати доплати до розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2011 з врахуванням індексу інфляції за період з 01.03.2011, та проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі ст. ст. 5, 6 Угоди про гарантії прав громадян-учасниць СНД від 13 березня 1992 року розглянуто відділом перерахунків пенсій №3 Управління та прийнято рішення про відмову в проведенні перерахунку пенсії. 
ОСОБА_2 (після зміни прізвища - ОСОБА_3 ) займає посаду начальника відділу обслуговування громадян №14 (сервісний центр) управління обслуговування громадян головного управління. До її службових повноважень не входить розгляд питань щодо нарахування, перерахунку та виплати пенсій (копія посадової інструкції додається)” (а.с. 64-65).
Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Антосік Ірини Олегівни від 14.01.2026 ВП №78415228 закінчено на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону №1404-VIII (а.с. 149-150).
Також судом встановлено, що ОСОБА_1 23.08.2025 звернувся із заявою до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про надання інформації, щодо вчинених в межах виконавчого провадження №78415228 виконавчих дій.
Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 15.09.2025 надано відповідь №18892, в якій надано інформацію щодо виконавчого провадження №78415228 та повідомлено, що 17.07.2025 до Відділу надійшов лист ГУ ПФУ в Харківській області від 11.07.2025 №2000-0403-8/105157, яким повідомлено про розгляд питань на виконання рішення суду №520/17246/23 та до якого додано рішення ГУ ПФУ в Харківській області від 15.10.2024 №2000-0309-8/181426 (а.с. 121-125).
Відповідна інформація також була надана позивачу в межах відповіді вих. №20500 від 08.10.2025 на його заяву від 21.09.2025 (а.с. 126-130). 
На переконання позивача, боржником рішення суду у справі №520/17246/23 виконано не було, а старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Антосік Іриною Олегівною не було вжито заходів забезпечення виконання судового рішення, передбачених положеннями частини 2 статті 76 Закону №1404-VIII.
У зв`язку з вищевикладеним, позивач вважає свої права порушеними та звернувся до суду з позовом. 
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, виходив з того, що у межах виконавчого провадження боржником вчинено дії, щодо виконання рішення суду, а саме здійснено розгляд питань, визначених у резолютивній частині судового рішення у справі №520/17246/23 та прийнято рішення за результатами такого розгляду. За таких обставин, у відповідача були відсутні підстави для застосування заходів відповідальності, передбачених частиною 2 статті 76 Закону Закон №1404-VIII. 
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені в апеляційній скарзі, правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів встановила таке.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до статті 14 КАС України, судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, установлену законом.
Аналогічні положення містяться у статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, а також статтями 14 та 370 КАС України.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає, зокрема, Закон №1404-VIII.
Статтею 1 Закону №1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших.
Згідно з частиною 1 статті 5 Закону №1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Частиною 1 статті 13 Закону №1404-VІІІ передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до частини 2 статті 15 Закону №1404-VІІІ, стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ, а боржником - визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
Пунктами 1, 16, 22 частини 3 статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що державний виконавець має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.
Відповідно до частин 1, 2 статті 63 Закону №1404-VIII, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Згідно з частиною 3 статті 63 Закону №1404-VІІІ, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Відповідно до статті 75 Закону №1404-VIII, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Згідно зі статтею 76 Закону №1404-VIII за невиконання законних вимог виконавця, порушення вимог цього Закону, у тому числі за несвоєчасне подання або неподання звітів про відрахування із заробітної плати та інших доходів боржника, неподання або подання неправдивих відомостей про доходи і майновий стан боржника, ненадання боржником на вимогу виконавця декларації чи зазначення у декларації неправдивих відомостей або неповідомлення про зміну таких відомостей, неповідомлення боржником про зміну місця проживання (перебування) чи місцезнаходження або місця роботи (отримання доходів), а також за неявку без поважних причин за викликом виконавця, винні особи несуть відповідальність відповідно до закону (частина 1 статті 76 Закону №1404-VIII).
За наявності ознак кримінального правопорушення в діях особи, яка умисно перешкоджає виконанню рішення чи в інший спосіб порушує вимоги закону про виконавче провадження, виконавець складає акт про порушення і звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (частина 2 статті 76 Закону №1404-VIII).
Аналізуючи наведені вище нормативні положення в контексті цієї справи, колегія суддів зауважує, що накладення штрафу, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлене на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. Водночас, обов`язковою умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. Підставою для складення акту про порушення і звернення до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення є наявність у діях особи ознак кримінального правопорушення, зокрема, умисне перешкоджання виконанню рішення чи в інший спосіб порушує вимоги закону про виконавче провадження. 
З матеріалів справи, зокрема зі змісту виконавчого листа у справі №520/17246/23 встановлено, що на боржника - начальника відділу обслуговування громадян №14 Анну Решетову покладалось зобов`язання: нарахувати та виплатити доплати до розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2011 з врахуванням індексу інфляції за період з 01.03.2011; провести перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі ст. 5, 6 Угоди про гарантії прав громадян - учасниць СНД від 13 березня 1992 року.
Листами ГУ ПФУ в Харківській області від 11.07.2025 за вих. №2000-0403-8/105157, від 07.10.2025 за вих. №2000-0801-8/153085 повідомлено державного виконавця про здійснення повторного розгляду питань щодо: нарахування та виплати доплати до розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2011 з врахуванням індексу інфляції за період з 01.03.2011; проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі ст. 5, 6 Угоди про гарантії прав громадян - учасниць СНД від 13 березня 1992 року, та про прийняття за результатами розгляду рішення про відмову в проведенні перерахунку пенсії. До листів було долучено Рішення ГУ ПФУ №2000-0309-8/181426 від 15.10.2024. 
Зі змісту рішення ГУ ПФУ в Харківській області від 15.10.2024 №2000-0309-8/181426, вбачається, що пенсійний орган на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.06.2024 у справі №520/17246/23 здійснив розгляд питань щодо: нарахування та виплати доплати до розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2011 з врахуванням індексу інфляції за період з 01.03.2011; проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі ст. 5, 6 Угоди про гарантії прав громадян - учасниць СНД від 13 березня 1992 року. За результатами розгляду, ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку пенсії. Повідомлено, що у разі незгоди з рішенням, його можна оскаржити до суду (а.с. 58-63).
Отже, у межах виконавчого провадження боржником вчинено дії, щодо виконання рішення суду, а саме здійснено розгляд питань, визначених у резолютивній частині судового рішення у справі №520/17246/23 та прийнято рішення за результатами такого розгляду. 
З огляду на зміст зобов`язальної частини рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.06.2024 у справі №520/17246/23, з урахуванням наданих ГУ ПФУ в Харківській області доказів його виконання, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду виконано боржником в повному обсязі, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати його невиконаним. 
Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що боржником у виконавчому провадженні є фізична особа ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), саме вона особисто зобов`язана виконувати судове рішення, з огляду на наступне.
Зі змісту рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.06.2024 у справі №520/17246/23 встановлено, що обов`язок щодо розгляду питань: нарахування та виплати доплати до розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2011 з врахуванням індексу інфляції за період з 01.03.2011; проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі ст. 5, 6 Угоди про гарантії прав громадян - учасниць СНД від 13 березня 1992 року було покладено на посадову особу ГУ ПФУ в Харківській області - начальника відділу обслуговування громадян №14 Анну Решетову, як представника суб`єкта владних повноважень, а не як на фізичну особу в приватному статусі. При цьому, самим рішенням не встановлювалося та не досліджувалося питання наявності у зазначеної особи повноважень щодо вирішення питань нарахування, перерахунку та виплати пенсії позивачу.
Більш того, задовольняючи позовні вимоги у справі №520/17246/23, суд послався виключно на те, що відповідачем не було надано відзиву на позов, а отже, не було надано доказів розгляду відповідачем питань, викладених позивачем у даних позовних вимогах, також відповідачем не було надано доказів відповідних звернень позивача до відповідача.
З урахуванням відсутності доказування відповідачем у вищезазначеній частині позову правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності, не надання відповідачем доказів розгляду відповідачем питань, викладених позивачем у даних позовних вимогах, доказів відповідних звернень позивача до відповідача, керуючись статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд визнав за можливе зобов`язати начальника відділу обслуговування громадян №14 Анну Решетову розглянути питання щодо:
- нарахування та виплати доплати до розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2011 з 01.03.2011 з врахуванням індексу інфляції за період з 01.03.2011;
- проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі ст. 5, 6 Угоди про гарантії прав громадян - учасниць СНД від 13 березня 1992 року.
Отже, в межах заявлених позовних вимог у справі №520/17246/23 судом лише враховано відсутність доказів розгляду начальником відділу обслуговування громадян №14 Анною Решетовою питань щодо пенсійного забезпечення позивача, без надання оцінки їх змісту.
З наданих на виконання рішення суду ГУ ПФУ в Харківській області пояснень та доказів, встановлено, що відповідно до Положення про управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, затвердженого наказом головного управління від 01 липня 2024 року №1341, управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг (далі – Управління) є структурним підрозділом головного управління, яке організовує, забезпечує, здійснює виконання та контроль за виконанням судових рішень щодо пенсійного забезпечення, надання житлових субсидій та пільг, здійснення страхових виплат та соціальних послуг. ОСОБА_2 (після зміни прізвища - ОСОБА_3 ) займає посаду начальника відділу обслуговування громадян №14 (сервісний центр) управління обслуговування громадян головного управління. Згідно посадової інструкції начальника відділу обслуговування громадян №14 (сервісний центр) управління обслуговування громадян до його службових повноважень не входить розгляд питань щодо нарахування, перерахунку та виплати пенсій. 
Прийняття рішень про призначення, перерахунок пенсій та рішень про відмову відповідно до чинного законодавства відноситься до компетенції відділу призначення пенсій та відділів перерахунків пенсій №1 - №4 Управління. Саме відділом перерахунків пенсій №3 Управління і було розглянуто питання нарахування та виплати доплати до розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2011 з врахуванням індексу інфляції за період з 01.03.2011, та проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі ст.ст. 5, 6 Угоди про гарантії прав громадян-учасниць СНД від 13 березня 1992 року. 
Надані ГУ ПФУ в Харківській області докази свідчать про те, що рішення суду виконано уповноваженим органом в повному обсязі. 
За таких обставин відсутні підстави вважати, що судове рішення не виконано або, що існують ознаки умисного перешкоджання його виконанню. Відповідно у державного виконавця були відсутні підстави для застосування заходів, передбачених статтями 75, 76 Закону №1404-VIII.
Колегія суддів також відхиляє доводи позивача про те, що при прийнятті оскаржуваного рішення не були враховані обставини, викладені у позовній заяві та доданих процесуальних документах, оскільки під час розгляду справи було надано належну оцінку всім доводам сторін та досліджено наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності. Посилання позивача на неврахування певних обставин є необґрунтованими та зводяться до незгоди з наданою судом оцінкою доказів.
Щодо доводів апеляційної скарги про використання листів ГУ ПФУ в Харківській області, яке не є учасником відповідного провадження, колегія суддів зазначає, що такі документи були подані як докази на підтвердження фактичних обставин виконання судового рішення та розподілу повноважень між структурними підрозділами органу. Сам по собі факт того, що відповідний орган не був стороною у виконавчому провадженні, не виключає можливості використання його документів як письмових доказів, якщо вони стосуються предмета доказування.
При цьому, як уже встановлено судом, обов`язок, визначений рішенням суду було покладено на посадову особу як представника суб`єкта владних повноважень, без дослідження наявності у неї відповідних повноважень, тоді як фактичне виконання такого рішення здійснюється органом у межах його компетенції. Надані матеріали підтверджують, що розгляд питань, визначених судовим рішенням, було здійснено уповноваженими структурними підрозділами, тобто рішення виконано у повному обсязі.
З огляду на встановлені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову. 
Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, тому не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
Згідно з частиною 1 статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для його скасування колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду – без змін.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.03.2026 по справі № 520/30491/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		М.О. Семененко	
Судді	   	І.С. Чалий   З.Г. Подобайло   	
Повний текст постанови складено 13.04.2026 року