ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2026 року	Львів	Справа № 140/3460/25 пров. № А/857/9540/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,
суддя Запотічний І.І., 
суддя Шинкар Т.І. 

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 26 січня 2026 року (головуючий суддя Костюкевич С.Ф., м.Луцьк) у справі № 140/3460/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
02.04.2025 позивач ( ОСОБА_1 ) звернувся в суд першої інстанції з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (відповідач), в якому просив: визнати протиправними дії відповідача щодо обмеження пенсії максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, шляхом застосування з 01.01.2025 для її обрахунку та виплати понижуючих коефіцієнтів згідно постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 № 1 та виплати пенсії з 01.01.2025 у зменшеному розмірі; зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу пенсії з 01.01.2025 без застосування понижуючих коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 № 1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану», з урахуванням раніше проведених виплат; визнати протиправними дії відповідача щодо обмеження виплати позивачу нарахованої пенсії максимальним розміром з 01.03.2025 та зобов`язати здійснити з 01.03.2025 перерахунок та виплату пенсії з урахуванням індексації, встановленої відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 № 209 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» без обмеження максимального розміру, з урахуванням проведених виплат.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду у справі №140/3460/25 від 08.05.2025, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.09.2025 у цій справі, позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, задоволено: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром, шляхом застосування з 01.01.2025 для її обрахунку та виплати положень статті 46 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік», а також понижуючих коефіцієнтів згідно постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 № 1; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії з 01.01.2025 без обмеження максимальним розміром та без застосування понижуючих коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану», з урахуванням раніше проведених виплат; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо перерахунку та виплати пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 01.03.2025 щодо врахування індексації; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити перерахунок та виплату фактично нарахованого розміру пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням індексації, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 №209 «Про індексацію пенсійних та страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році», без обмеження її максимальним розміром (десять прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність) та без застосування понижуючих коефіцієнтів до відповідних сум перевищення, встановлених Постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 № 1 «Про визначення порядку виплати пенсії деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» з 01.03.2025, з урахуванням виплачених сум».
Окремою ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 04.11.2025 у справі №140/3460/25 визнано протиправними дії ГУ ПФУ у Волинській області, вчинені на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду №140/3460/25 від 08.05.2025 щодо не здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії з 01.01.2025 без обмеження максимальним розміром та без застосування понижуючих коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану», з урахуванням раніше проведених виплат, та не здійснення перерахунку та виплати фактично нарахованого розміру пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням індексації, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 №209 «Про індексацію пенсійних та страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році», без обмеження її максимальним розміром з 01.03.2025, з урахуванням виплачених сум; зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону- неналежному виконанню рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08.05.2025 з урахуванням ухвали від 09.05.2025 у адміністративній справі №140/3460/25, щодо здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 з 01.01.2025 пенсії без обмеження максимальним розміром та без застосування понижуючих коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1 та здійснення виплати фактично нарахованого розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2025 з урахуванням індексації, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 №209, без обмеження максимальним розміром (десять прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність) та без застосування понижуючих коефіцієнтів до відповідних сум перевищення, встановлених Постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 № 1; встановлено ГУ ПФУ у Волинській області строк для надання Волинському окружному адміністративному суду відповіді щодо вжитих заходів за цією ухвалою – п`ятнадцять календарних днів з дня набрання окремою ухвалою законної сили.
ГУ ПФУ у Волинській області не вжило заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону - неналежному виконанню рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08.05.2025 з урахуванням ухвали від 09.05.2025 у адміністративній справі №140/3460/25.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 14.11.2025 встановлено Головному управлінню Пенсійного Фонду України у Волинській області п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання цієї ухвали – для подання до Волинського окружного адміністративного суду звіту про виконання судового рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08.05.2025 у справі №140/3460/25.
08.01.2026 Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області подало звіт про виконання рішення суду, в якому зазначило, що на виконання вказаного судового рішення проведено перерахунок пенсії в межах покладених зобов`язань, а саме: перерахований розмір пенсії з 01 січня 2025 року по 01 лютого 2025 року становить 60 298,36 грн, з 01 березня 2025 року по 01 червня 2025 року - 61 798,36 грн (з урахуванням індексації), з 01 липня 2025 року по 01 листопада 2025 року - 62 994,96 грн (на виконання рішення суду від 10 жовтня 2024 року по справі № 140/7069/24 з врахуванням постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2025 року), перерахований розмір пенсії з грудня 2025 року становить 62 994,96 грн, при цьому вказано, що нараховано доплату за період з 01 січня 2025 року по 30 листопада 2025 року в сумі 332 587,67 грн, яка буде виплачена у порядку, встановленому чинним законодавством.
Позивач 12.01.2026 подав до суду першої інстанції заяву у якій зазначив, що рішення суду у справі №140/3460/25 на даний час не виконане в повному обсязі, оскільки відповідач провів перерахунок пенсії, однак виплату у належному розмірі не провів, виплативши лише за грудень 2025 року 32486,99 грн основної пенсії та 7461,42 грн доплати, хоча нарахував до виплати за грудень 2025 року 62994,96 грн. Просить відмовити у прийнятті звіту ГУ ПФУ у Волинській області.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 09.01.2026 відмовлено у прийнятті звіту ГУ ПФУ у Волинській області від 08.01.2026 та встановлено відповідачу новий строк – до 23.01.2026 – для подання до Волинського окружного адміністративного суду звіту про виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08.05.2025 у справі №140/3460/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, із зобов`язанням проведення виплати недоплаченої частини пенсії за грудень 2025 року у розмірі 23026,55 грн на виконання рішення суду, яке набрало законної сили. 
26.01.2026 ГУ ПФУ у Волинській області подало новий звіт про виконання рішення суду, в якому зазначило, що на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08.05.2025 у справі №140/3460/25, з урахуванням пункту 2 Порядку, перерахований розмір пенсії ОСОБА_1 з грудня 2025 року становить 62 994,96 грн, з яких сума виплаченої пенсії за січень 2026 року 35107,79, заборгованість за січень 2026 року становить 27887,17 грн, сума не виплаченої заборгованості станом на 01 січня 2026 року, становить 375477,99 грн.
ГУ ПФУ у Волинській області вважає, що виконало вищевказане судове рішення, яке набрало законної сили після набрання чинності ПКМУ №821 від 14.07.2025 «Про затвердження Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень», оскільки за період з січня 2025 року по 30.11.2025 нараховано доплату в розмірі 332587,00 грн, тому просять прийняти звіт ГУ ПФУ у Волинській області про виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08.05.2025 у справі №140/3460/25 та вважати дане рішення виконаним в частині нарахованої суми заборгованості по пенсії.
В поданих додаткових поясненнях від 26.01.2026 ОСОБА_1 зазначив, що рішення суду у справі №140/3460/25 на даний час не виконане в повному обсязі, оскільки відповідачем в листопаді 2025 року на підставі рішення Волинського окружного адміністративного суду у справі 140/3460/25 нараховано пенсію у розмірі 62 994,96 грн., проте виплата проведена двома платежами (32486,99 грн. та 8043,40 грн.), що становить 40 530,39 грн, а у грудні 2025 року нараховано пенсію у розмірі 62 994,96 грн., при цьому виплачено двома платежами лише (32486,99 грн. та 7461,42 грн, що становить 39948,41 грн.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 26 січня 2026 року встановлено відповідачу (боржнику) Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області новий строк - 30 днів з дня отримання цієї ухвали - для подання до Волинського окружного адміністративного суду звіту про виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08.05.2025 у справі №140/3460/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії в частині зобов`язання провести нарахування та виплату пенсії, з урахуванням індексації, передбаченої постановою КМУ від 25.02.2025 №209 "Про індексацію пенсійних та страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році”, без обмеження її максимальним розміром (десять прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність) та без застосування понижуючих коефіцієнтів до відповідних сум перевищення, встановлених Постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 № 1 «Про визначення порядку виплати пенсії деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» в належному розмірі. Накладено на начальника Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області ОСОБА_2 штраф у сумі двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 66560,00 грн (шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят грн 00 коп). Стягнуто з начальника Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області Неклеси Лесі Анатоліївни на користь ОСОБА_1 половину штрафу у розмірі 33 280,00 грн (тридцять три тисячі двісті вісімдесят грн 00 коп). Стягнуто з начальника Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області Неклеси Лесі Анатоліївни до Державного бюджету України половину штрафу у розмірі 33280,00 грн (тридцять три тисячі двісті вісімдесят грн 00 коп).
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вказує, що матеріали даної справи свідчать про те, що відповідачем вжито конкретних заходів для забезпечення виконання судового рішення в межах покладених судом зобов`язань, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Так, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області здійснено перерахунок пенсії позивача та проведено виплату перерахованої пенсії в сумі, визначеній пропорційно виділеним бюджетним асигнуванням на цю мету; здійснено відповідні розрахунки боргу та включено рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 травня 2025 року до Реєстру судових рішень, виконання яких буде проведено у порядку визначеному законодавством; визначено розмір доплати, що підлягає до виплати; направлено лист до Пенсійного фонду України щодо виділення коштів для погашення заборгованості за рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 08 травня 2025 року у справі № 140/3460/25; подано звіти про виконання судового рішення. Отже, відповідач усвідомлював обов`язковість виконання судового рішення, що набрало законної сили та вжив конкретних заходів для повного його виконання в межах визначених повноважень. Апелянт вважає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки наданим відповідачем доказам виконання рішення суду та припустився помилкового висновку про наявність підстав для накладення на керівника відповідача штрафу відповідно до частини третьої статті 382-3 КАС України, посилаючись на подання Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області звітів без повного виконання рішення суду, тривале порушення прав позивача, свідоме невиконання рішення суду та ухвал про його виконання. Просить скасувати ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 26.01.2026.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС) суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 №5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).
Конституційний Суд України у Рішенні від 26.06.2013 взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00, від 20.07.2004) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.
Крім того, у Рішенні від 15.05.2019 № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі «Валерій Фуклєв проти України» від 07.06.2005, заява №6318/03; пункт 43 рішення у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15.10.2009, заява №40450/04; пункт 64 рішення у справі «Apostol v. Georgia» від 28.11.2006, заява №30779/04).
На підставі аналізу статей 3, 8 частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15.05.2019 № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.
Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, а також статтями 14 та 370 КАС України.
У Рекомендації Rec(2003)16 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо виконання рішень адміністративних і судових органів у ділянці адміністративного права, ухваленій 09.09.2003, наголошено: «Держави-члени мають забезпечити, щоб адміністративні органи виконали судові рішення в межах розумного строку. Для того, щоб надати цим рішенням цілковитої ефективності, ці органи повинні вжити всіх потрібних заходів відповідно до приписів актів права» (пункт II. 1.a); «у випадках невиконання адміністративним органом судового рішення має бути встановлено відповідну процедуру, завдяки якій це рішення буде виконано, зокрема, за допомогою судової заборони або накладення штрафу (coercivefine)» (пункт II.l.b).
Верховний Суд у постанові від 30.04.2024 у справі № 380/12153/20 зазначив, що судовий контроль за виконанням судового рішення є щонайпершим елементом в юридичному механізмі забезпечення виконання судового рішення, особливо в разі, коли таке судове рішення ухвалено на користь особи в юридичному спорі супроти органів публічної влади, їх посадових і службових осіб, який має бути дієвим, а не ілюзорним юридичним механізмом забезпечення виконання судового рішення, який дозволить особі, на користь якої ухвалено судове рішення, домогтися його виконання, щоб реально захистити та поновити права, свободи та інтереси, що зазнали порушення внаслідок ухвалення рішень, учинення дій або бездіяльності органами публічної влади, їх посадовими і службовими особами.
19.12.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень» від 21.11.2024 № 4094-IX (Закон № 4094-ІХ), яким статтю 382 КАС України викладено у новій редакції, а КАС України доповнено статтями 381-1, 382-1, 382-2, 382-3.
Згідно із пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 4094-ІХ справи у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цим Законом, розглядаються з урахуванням особливостей, що діють після набрання чинності цим Законом.
Відтак, розгляд звітів про виконання судового рішення здійснено судом з урахуванням особливостей, що діють після набрання чинності Законом № 4094-ІХ.
За приписами частин першої, другої статті 381-1 КАС України (в редакції Закону №4094-ІХ) судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції. Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-382-3 і 383 цього Кодексу.
Згідно із частиною першою статті 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Відповідно до частин другої, третьої статті 382-1 КАС України за наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.
За приписами частини першої статті 382-2 КАС України суд розглядає звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення протягом десяти днів з дня його надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням сторін - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
Звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення має містити:
1) найменування суду першої інстанції, до якого подається звіт;
2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) особи, яка подає звіт, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;
3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб);
4) номер справи, в межах якої ухвалено відповідне судове рішення;
5) відомості про виконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, строк, порядок та спосіб його виконання;
6) у разі невиконання судового рішення: орієнтовні строки виконання такого рішення та їх обґрунтування; відомості про обставини, які ускладнюють виконання судового рішення суб`єктом владних повноважень, які заходи вжито та вживаються ним для їх усунення;
7) перелік документів та інших матеріалів, що додаються до звіту та підтверджують обставини, зазначені у ньому.
До звіту додаються:
1) довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо звіт поданий представником і такі документи раніше не подавалися;
2) докази направлення копій звіту та доданих до нього матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 44 цього Кодексу (частини друга, третя статті 382-2 КАС України).
Згідно із частиною першою статті 382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 382-3 КАС України суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення. Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.
За приписами частин третьої, четвертої статті 382-3 КАС України у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення. Половина суми штрафу стягується на користь заявника, інша половина - до Державного бюджету України.
Отже, судом можуть бути вжиті заходи реагування судового контролю за невиконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту та накладення штрафу на особу, відповідальну за виконання рішення суду. При цьому, для прийняття судом звіту суб`єкта владних повноважень необхідним є встановлення виконання відповідним суб`єктом судового рішення у повному обсязі та у спосіб, визначений таким рішенням.
Вказану правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 01.02.2022 у справі № 420/177/20.
Колегія суддів вважає вірним висновки суду першої інстанції про відсутність правових та фактичних підстав для прийняття звітів ГУ ПФУ у Волинській області про виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08.05.2025 у цій справі, оскільки з поданих звітів та документів слідує, що вказане судове рішення не виконано. При цьому, відповідач як суб`єкт владних повноважень не навів обґрунтовані обставини, які ускладнюють або унеможливлюють виконання судового рішення.
За встановлених обставин, на підставі частин другої, третьої статті 382-3 КАС України суд першої інстанції правильно відмовив у прийнятті звітів та додатково встановив новий (місячний) строк подання звітів ГУ ПФУ у Волинській області, - до 23.01.2026.
Апеляційний суд також враховує, що виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08.05.2025 у цій справі передбачає перерахунок та виплату фактично нарахованого розміру пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням індексації, передбаченої постановою КМУ від 25.02.2025 №209 "Про індексацію пенсійних та страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році”, без обмеження її максимальним розміром (десять прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність) та без застосування понижуючих коефіцієнтів до відповідних сум перевищення, встановлених Постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 № 1 “Про визначення порядку виплати пенсії деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану” з 01.03.2025, з урахуванням виплачених сум”
Як вбачається з довідки про доходи ОСОБА_1 за 2025 рік та січень 2026 року його перерахований розмір пенсії на виконання рішення суду з грудня 2025 року становить 62 994,96 грн, з яких сума виплаченої пенсії (32 486,99 грн + 7 881,42 грн) = 39 026,35 грн, заборгованість за грудень 2025 року - 23 026,55 грн. Відтак, рішення суду у справі №140/3460/25 на даний час не виконане в повному обсязі. Цей факт підтверджено скріншотом з пенсійної справи позивача, поданої пенсійним органом.
Верховний Суд у постанові від 23.04.2020 (справа №560/523/19) зазначив, що посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції визнається заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист. Специфіка застосування штрафної санкції полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює. Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду.
У постанові від 01.02.2022 у справі №420/177/20 Верховний Суд вказав, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, зокрема, у публічно-правових спорах, адміністративні суди повинні зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, щоб це не призводило до порушення основоположних засад адміністративного судочинства та щоб такі засоби не були надмірними за визначених умов та не призводили до порушення прав, гарантованих Конституцією та законами України, а також Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Це означає, що негативні наслідки недобровільного виконання судового рішення мають бути пропорційними та збалансованими, а санкції, накладені судом у зв`язку з невиконанням судового рішення, не повинні бути надмірними; при цьому мають враховуватися усі обставини, які стали причиною невиконання судового рішення, надаватися оцінка діям боржника, спрямованих на таке виконання, міру його вини тощо.
Колегія суддів наголошує, що відповідачем, який є суб`єктом владних повноважень та зобов`язаний неухильно дотримуватись вимог законодавства, протягом тривалого часу свідомо не виконується прийняте на користь ОСОБА_1 рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08.05.2025 у справі №140/3460/25 в частині нарахування та виплати пенсії, з урахуванням індексації, передбаченої постановою КМУ від 25.02.2025 №209 «Про індексацію пенсійних та страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році», без обмеження її максимальним розміром (десять прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність) та без застосування понижуючих коефіцієнтів до відповідних сум перевищення, встановлених Постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 № 1 “Про визначення порядку виплати пенсії деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану” з 01.03.2025, право на отримання якої встановлено судовим рішенням у цій справі, що, в свою чергу, порушує права останнього.
Суд враховує, що за своєю природою штраф, передбачений статтею 382-3 КАС України, є заходом процесуального примусу в розумінні статті 145 КАС України.
Частиною п`ятою статті 149 КАС України визначено, що ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Стягувачем за таким виконавчим документом є Державна судова адміністрація України.
З дослідженого судом рішення відповідача від 01.12.2025 про перерахунок пенсії ОСОБА_1 на виконання рішення суду слідує, що пенсію позивачу з надбавками встановлено в розмірі 62 994,96 грн довічно, при цьому, саме 01.12.2025 розраховано суму заборгованості на виконання рішення суду за період з 01.01.2025 по 30.11.2025, яка становить 332 587,67 грн, що підтверджується заявою відповідача про звіт виконання, поданою до суду 22.01.2025.
На переконання колегії суддів, саме на вищевказану суму заборгованості поширюється вимоги ПКМУ №821 від 14.07.2025 «Про затвердження Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень», оскільки п. 1 ч. 1 цього Порядку чітко визначає встановлення особливого прядку виплати заборгованості по пенсійних виплатах на виконання рішень суду лише за період, що вказаний в рішенні суду і по день набрання чинності таким рішенням та особливості таких виплат цієї заборгованості, виходячи з фінансових можливостей бюджету Пенсійного фонду України, виділених КМУ. Однак, даний Порядок №821 не поширює свою дію на поточну виплату пенсій після проведення розрахунків пенсійним органом на виконання рішення суду, який по позивачу проведено 01.12.2025.
На думку апеляційного суду, відповідач помилково поширює дію цього Порядку №821 і на виплату поточної пенсії позивачу з 01.12.2025, виплачуючи в грудні 2025 року лише основний розмір пенсії в сумі 32 486,99 грн ( це сума до проведення перерахунку за рішенням суду) та частково 7 461,42 грн, визнаючи цю суму в своїх документах як поточну заборгованість за ПКМУ №821, що не відповідає вимогам діючого законодавства, фактично проігнорувавши вимоги окремої ухвали суду та ухвал суду про відмову у прийнятті звіту про виконання та встановлення нових строків для виконання судового рішення, що набрало законної сили.
Таким чином станом на 26.01.2026 суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтованих обставин, які б ускладнювали виконання судового рішення та робили б неможливим формування у відповідній базі пенсійного фонду нарахування по позивачу недоплаченої частини пенсії за грудень 2025 року в розмірі 23 026,55 грн, як поточної заборгованості та скерування цієї сум до виплати.
Відтак, враховуючи подання ГУ ПФУ у Волинській області звітів без повного виконання рішення суду та тривале порушення прав позивача, свідоме невиконання рішення суду та ухвал про його виконання, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність достатніх підстав для накладення на керівника відповідача, яким є начальник ГУ ПФУ у Волинській області Неклеса Л. А., штрафу відповідно до частини третьої статті 382-3 КАС України у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» від 03.12.2025 №4695-IX встановлено з 01.01.2026 прожитковий мінімум для працездатних осіб – 3 328 гривень.
Таким чином, сума штрафу, накладеного на начальника ГУ ПФУ у Волинській області Неклесу Л. А., становить 66 560,00 грн (20 х 3 328,00 грн), який є достатнім для спонукання ГУ ПФУ у Волинській області виконати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08.05.2025 у цій справі в частині нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії, з урахуванням індексації, передбаченої постановою КМУ від 25.02.2025 №209 "Про індексацію пенсійних та страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році”, без обмеження її максимальним розміром (десять прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність) та без застосування понижуючих коефіцієнтів до відповідних сум перевищення, встановлених Постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 № 1 “Про визначення порядку виплати пенсії деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану”, право на отримання яких встановлено судовим рішенням у справі №140/3460/25, стягнувши половину цього штрафу на користь позивача.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а судове рішення без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують судове рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 242, 308, 309, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області залишити без задоволення, а ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 26 січня 2026 року у справі № 140/3460/25 – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її складення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	І. І. Запотічний 	
 	 	Т. І. Шинкар