Справа № 702/1205/25
Провадження № 1-кп/702/62/26
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.03.2026 м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 
за участю секретаря ОСОБА_2 
прокурора ОСОБА_3 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Монастинище Черкаської обл. кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12025250320001419 від 09.10.2025 за обвинуваченням,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Монастирище Черкаської області, не одруженого, офіційно не працюючого, який має середньо-спеціальну освіту, громадянина України, місце державної реєстрації АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання – 
 АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, - 
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України,-

ВСТАНОВИВ :
Постановою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 16.05.2024 у справі № 702/308/24, яка 10.06.2024 набрала законної сили, ОСОБА_4 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40 800 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу. Відповідно до ч. 1 ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Однак ОСОБА_4 , достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду, яка набрала законної сили, та будучи обізнаним з її змістом, будучи зобов`язаним утриматися від керування транспортними засобами протягом визначеного судом строку, з метою її невиконання в частині позбавлення його права керування транспортним засобом, та маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, систематично, а саме: 15.03.2025 о 22 год. 59 хв. на автодорозі сполученням Монастирище-Хейлове Уманського району Черкаської області; 10.07.2025 о 15 год. 55 хв. по вул. Аврамівська с. Аврамівка Уманського району Черкаської області – здійснював керування транспортним засобом. Крім того, ОСОБА_4 продовжуючи свої умисні протиправні дії, всупереч постановам суду, 23.10.2025 близько 21 год. 24 хв. керував транспортним засобом марки «ЗАЗ» н.з. НОМЕР_1 та був зупинений працівниками СРПП ВПД № 1 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області по вул. Соборна, 129, м. Монастирище Черкаської області.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення викладені в обвинувальному акті, які не оспорював. Свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, що йому інкриміновано, визнав повністю, у скоєному розкаюється. В судовому засіданні ОСОБА_4 повідомив, що працює не офіційно здійснюючи ремонт покрівель.
В судовому засіданні обвинувачений просив визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України. 
Суд вислухавши думку прокурора, вважає можливим визнати недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не заперечуються відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України,  обмежившись допитом обвинуваченого та дослідження матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, їх позиції є добровільними, а також роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному суді.
Дослідивши та аналізуючи вивчені в справі докази суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 є винним у вчиненні зазначеного вище діяння, та його дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 382 КК України як  умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.
При призначенні покарання, відповідно до ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обвинувачений вчинив умисний нетяжкий злочин, в силу ст. 89 КК України, раніше не судимий, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працює, має постійне місце проживання, формально характеризується за місцем проживання, на медичних обліках не перебуває.
До пом`якшуючих покарання обставин суд відносить щире каяття, а також сприяння у розслідуванні кримінального правопорушення. 
Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено. 
Відповідно до досудової доповіді, підготовленої Уманським районним сектором № 4 філії державної установи «Центр пробації», ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній, встановлена можливість виправлення особи без позбавлення волі. 
На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст.50 КК України, вважає за необхідне призначити останньому покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк.
На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.
Виходячи з викладеного, у сукупності з відомостями про особу обвинуваченого, його ставлення до скоєного, наявності пом`якшуючих покарання обставин, суд приходить до висновку, що забезпечити виправлення обвинуваченого можливо без реального відбування ним покарання, але в умовах контролю за його поведінкою та виконанням покладених обов`язків органами пробації протягом іспитового строку, тому на підставі ст. 75 КК України, слід звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 ч. 1 п. 1, 2 КК України.
Запобіжний захід не обирався.
Питання про речові докази по вказаному кримінальному провадженню суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 382 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді одного року позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ч.1 ст.76 КК України покласти на засудженого такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази: два DVD-R диски з відеофайлами зберігати в матерілах справи.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Черкаського апеляційного суду на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1