П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/12378/25	

Категорія: 113080000 Головуючий в 1 інстанції: Скупінська О.В.
Місце ухвалення: м. Одеса
Дата складання повного тексту:11.07.2025р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого – Бітова А.І.
суддів – Лук`янчук О.В.
– Ступакової І.Г.
при секретарі – Алексєєвій Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 з розгляду питань про надання відстрочки про визнання протиправним та скасування протоколу,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі – ІНФОРМАЦІЯ_3 з розгляду питань про надання відстрочки про:
- визнання незаконним та скасування протоколу №12 від 13 лютого 2025 року комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 , в частині відмови в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до абз.13 ч.1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;
- зобов`язання комісію ІНФОРМАЦІЯ_4 надати відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до абз.13 ч.1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що він з метою отримання права на відстрочку звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 із заявою до якої долучив підтверджуючі документи про те, що дружина ОСОБА_2 померла, дочка ОСОБА_3 не може проводити догляд за станом здоров`я, один син ОСОБА_3 помер, а інший син ОСОБА_4 є громадянином російської федерації, що в умовах воєнного стану виключає можливість ОСОБА_4 в`їзду на територію України, а ОСОБА_2 виїзду до рф. Однак, відповідач в протоколі №12 від 13 лютого 2025 року відмовив в наданні відстрочки від мобілізації ОСОБА_1 . Вважаючи, такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.
Відповідач правом подання відзиву на позов не скористався.
Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 липня 2025 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 з розгляду питань про надання відстрочки про визнання протиправним та скасування протоколу – відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
Доводи апеляційної скарги:
- однією із підстав відмови в задоволенні позовних вимог суд зазначає, що не надано жодних документів, які б містили підстави для звільнення сина ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 від обов`язку утримувати батька, а доводи про те, що ОСОБА_4 не проживає з батьком однією сім`єю а постійно проживає в іншій державі та є громадянином рф, що фактично унеможливлює здійснення ним в`їзду на територію України, то ці обставини не є такими, які відповідно до ст. 51 Конституції України, статей 202-204 СК України, звільняють ОСОБА_4 від обов`язку утримання батька;
- суд першої інстанції посилвся на висновок №119 ЛКК від 07 лютого 2025 року відповідно до якого ОСОБА_2 потребує стороннього догляду, тобто не потребує постійного стороннього догляду, однак не бере до уваги наявний в матеріалах справи висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі №107 за формою №080-4/о. Отже, висновок про наявність порушення функцій організму, що унеможливлює самостійне пересування та самообслуговування невиліковно хворої особи, яка потребує соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі (форма №080-4/о), свідчить про необхідність надання такою особою допомоги та догляду з боку інших осіб у зв`язку з тяжким станом здоров`я та нездатністю виконувати повсякденні справи. Це підтверджує, що людина потребує сторонньої допомоги для задоволення основних життєвих потреб та підтримки належної якості життя;
- ОСОБА_2 фактично позбалений права на сторонній догляд, якого він потребує згідно із висновком про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватись та самообслуговуватись та потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 01 квітня 2024 року №107, виданий за формою №080- 4/о.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини.
Відповідно до акту про встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду) від 27 червня 2024 року, складений членами комісії Ананьївської міської ради на підставі заяви ОСОБА_1 , відповідно до якого військовозобов`язаний ОСОБА_1 здійснює догляд (постійний догляд) за ОСОБА_2 (батько дружини).
У вказаному акті зазначено, що заявником не надавалися до Ананьївської міської ради документи, що підтверджують потребу особи в постійному догляді. Факт здійснення догляду підтверджено.
ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 із заявою, у якій повідомив, що є особою, яка на підставі абз.13 ч.1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" не підлягає призову на військову службу під час мобілізації. Просив розглянути цю заяву та оформити у порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560 "Питання проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, довідку про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації" (далі – Постанова №560).
До заяви на відстрочку було надано паспорт та РНОКПП ОСОБА_1 , копію свідоцтва про одруження ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , копію паспорта та РНОКПП ОСОБА_5 , копію свідоцтва про народження ОСОБА_3 , копію довідки до акта огляду МСЕК відносно ОСОБА_5 , висновок ЛКК відносно ОСОБА_5 на підтвердження того, що рідна дочка не може проводити догляд за батьком за станом здоров`я, копію паспорта та РНОКПП ОСОБА_2 , копію пенсійного посвідчення ОСОБА_2 , копію довідки до акта огляду МСЕК відносно ОСОБА_2 , копію свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , копію свідоцтва про смерть ОСОБА_7 , довідки про склад сім`ї. Крім того, було надано копію свідоцтв про народження та свідоцтво про смерть ОСОБА_3 , а також копію свідоцтва про народження ОСОБА_4 та копію паспорта громадянина російської федерації ОСОБА_4 . Факт здійснення догляду підтверджується актом про встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду).
З наданої до суду довідки про склад сім`ї ОСОБА_1 за адресою реєстрації АДРЕСА_1 від 06 листопада 2024 року №1411 вбачається, що до складу його сім`ї входять: дружина – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , син – ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , син – ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .
Відповідно до копії довідки про склад сім`ї ОСОБА_2 за адресою реєстрації АДРЕСА_1 від 08 листопада 2024 року №1418, відповідно до якої склад його сім`ї складається із заявника.
Відповідно до копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією 10 ААВ №573580 від 17 вересня 2013 року та пенсійного посвідчення, ОСОБА_2 є інвалідом ІІ групи довічно.
Матеріали справи містять висновок №119 лікарсько-консультативної комісії від 07 лютого 2025 року, відповідно до якого ОСОБА_2 потребує стороннього догляду.
Відповідно до копії свідоцтва про шлюб НОМЕР_1 , 14 липня 1984 укладено шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , яка змінила прізвище на ОСОБА_10 .
Відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_2 , ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_10 .
Відповідно до копії довідки Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 07 лютого 2025 року №41/24.19-19 (а.с.17), ОСОБА_2 є батьком дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_11 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_12 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Матеріали справи містять копію паспорту громадянина рф НОМЕР_3 , виданого на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_11 .
Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_4 ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка у подальшому змінила прізвище на ОСОБА_11 , відповідно до копії свідоцтва про шлюб НОМЕР_5 .
Матеріали справи містять висновок №76 лікарсько-консультативної комісії від 28 січня 2025 року, відповідно до якого ОСОБА_5 є інвалідом ІІІ групи та за станом здоров`я не може здійснювати соціальні послуги.
При цьому, відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №945117, ОСОБА_5 є інвалідом ІІІ групи. Дата чергового переогляду 28 жовтня 2024 року.
Відповідно до свідоцтва про народження № НОМЕР_6 , ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_12 .
Відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_7 , ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_13 .
Як вбачається з витягу з протоколу №12 засідання комісії для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період від 13 лютого 2025 року, комісією розглянуто: копію паспорту ОСОБА_1 ; копію довідку про присвоєння ІПН ОСОБА_1 ; копію свідоцтва про народження дітей; довідку про склад сім`ї №61, №62 від 06 лютого 2025 року; копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією 10 ААВ №573580 від 17 вересня 2013 року; копію паспорту ОСОБА_2 ; копію пенсійного посвідчення НОМЕР_8 ; копію свідоцтва про смерть НОМЕР_2 ; копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією 12ААД №363334; копію паспорта НОМЕР_9 ; копію свідоцтва про шлюб НОМЕР_5 ; копію свідоцтва про народження НОМЕР_4 , № НОМЕР_10 ; копію довідки з відділу ДРАЦС від 07 лютого 2025 року №41/24.19-19.
Відповідно до вищезазначеного витягу з протоколу №12 від 13 лютого 2025 року, комісією прийнято рішення відмовити в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Підстава: не підтверджено неможливість здійснення утримання іншими особами, які зобов`язані утримувати. Наявні члени сім`ї першого ступеня спорідності.
Про вказане рішення комісії позивача повідомлено листом від 14 лютого 2025 року №435.
Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, а судом не встановлено, що ОСОБА_5 є особою, яка підпадає під випадки, визначені п.13 ч.1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію": є особою з інвалідністю, потребує постійного догляду, перебуває під арештом (крім домашнього арешту), - що спростовує твердження позивача про те, що його дружина не зобов`язана утримувати свого батька.
Підсумовуючи наведене, суд першої інстанції погодився із відповідачем, що у спірних правовідносинах не підтверджено неможливість здійснення утримання іншими особами, які зобов`язані утримувати. Наявні члени сім`ї першого ступеня спорідності.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, СК України, Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року №154.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.
Частиною 3 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-XII (далі – Закон №2232-ХІІ), передбачено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
За приписами ч.7 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
З 24 лютого 2022 року відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено режим воєнного стану, який діє й на час апеляційного перегляду справи.
Відповідно абз.13 ч.1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (далі - Закон № 3543-ХІІ) не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані які мають одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати (крім випадків, якщо такі особи самі є особами з інвалідністю, потребують постійного догляду, перебувають під арештом (крім домашнього арешту), відбувають покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі). У разі відсутності невійськовозобов`язаних осіб здійснювати догляд за особою з інвалідністю I чи II групи може лише одна особа з числа військовозобов`язаних за вибором такої особи з інвалідністю;
Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року №154, (далі – Положення №154) визначає повноваження територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Так, п.9 Положення №154, передбачено, що відповідно до покладених на них завдань ТЦК, зокрема, ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"; оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам; розглядають звернення військовослужбовців, працівників та членів їх сімей, а також громадян з питань, що належать до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також ведуть прийом громадян, які звертаються із зазначених питань, видають необхідні довідки та інші документи.
Пунктом 11 Положення №154 визначено, що районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 із заявою, у якій повідомив, що є особою, яка на підставі абз.13 ч.1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" не підлягає призову на військову службу під час мобілізації.
На підтвердження наявності права на відстрочку позивач до заяви на відстрочку було надано паспорт та РНОКПП ОСОБА_1 , копію свідоцтва про одруження ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , копію паспорта та РНОКПП ОСОБА_5 , копію свідоцтва про народження ОСОБА_3 , копію довідки до акта огляду МСЕК відносно ОСОБА_5 , висновок ЛКК відносно ОСОБА_5 на підтвердження того, що рідна дочка не може проводити догляд за батьком за станом здоров`я, копію паспорта та РНОКПП ОСОБА_2 , копію пенсійного посвідчення ОСОБА_2 , копію довідки до акта огляду МСЕК відносно ОСОБА_2 , копію свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , копію свідоцтва про смерть ОСОБА_7 , довідки про склад сім`ї. Крім того, було надано копію свідоцтв про народження та свідоцтво про смерть ОСОБА_3 , а також копію свідоцтва про народження ОСОБА_4 та копію паспорта громадянина російської федерації ОСОБА_4 . Факт здійснення догляду підтверджується актом про встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду).
матеріалів справи вбачається, що за результатом розгляду поданих документів, відповідач відмовив позивачу у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, оскільки відсутні документи, що підтверджують неможливість інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані утримувати особу з інвалідністю І чи ІІ групи.
Відповідно п.13 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" передбачають обов`язок утримання особи з інвалідністю, а не здійснення за нею постійного догляду. Зокрема, вказаний пункт Закону закріплює право військовозобов`язаного на відстрочку від призову у разі наявності одного з батьків або одного з батьків подружжя з інвалідністю I чи II групи, якщо немає інших осіб, які не є військовозобов`язаними та згідно із законом зобов`язані їх утримувати. 
Як вбачається з матеріалів справи, дружина ОСОБА_2 померла, як помер й його син ОСОБА_3 , донька особи з інвалідністю ОСОБА_2 – ОСОБА_5 є інвалідом ІІІ групи. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що донька особи з інвалідністю ОСОБА_2 – ОСОБА_5 є інвалідом ІІІ групи, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серія 12 ААД №363334 від 20 листопада 2024 року.
Щодо доводів апелянта про те, що син ОСОБА_2 – ОСОБА_4 не проживає з батьком однією сім`єю, а постійно проживає в іншій державі та є громадянином рф, що фактично унеможливлює здійснення ним в`їзду на територію України, то суд звертає увагу на те, що ці обставини не є такими, які відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 202-204 СК України, звільняють ОСОБА_4 від обов`язку утримання батька, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно ч.1 ст. 172 СК України, дитина, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу.
Частинами 1, 2 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.
Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов`язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає.
Згідно ч.ч.1, 2 ст. 204 СК України дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків.
Дочка, син звільняються судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько не сплачували аліменти на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, і така заборгованість є непогашеною на момент прийняття судом рішення про визначення розміру аліментів на батьків.
У виняткових випадках суд може присудити з дочки, сина аліменти на строк не більш як три роки.
Несплата аліментів на утримання дитини, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, підтверджується довідкою, виданою органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем у порядку, встановленому законом.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що в спірному випадку, позивач не надав ні відповідачу разом із заявою, ні суду жодних документів, які б містили підстави для звільнення ОСОБА_4 від обов`язку утримувати батька.
Крім того, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що п.13 ч.1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" стосується кола осіб, які не фактично утримують своїх батьків, а зобов`язані це здійснювати в силу закону.
Перебування ж особи за кордоном, яка за законом зобов`язана утримувати своїх батьків, законодавством не визначено, як підставу неможливості виконання відповідного обов`язку.
Крім того, до заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації позивачем не було надано відповідних доказів та пояснень ОСОБА_4 щодо неможливості здійснення ним утримання свого батька.
Суд враховує, що обов`язок "здійснювати утримання батьків" та "здійснювати догляд за батьками", не є тотожнім у спірних правовідносинах.
Постійний догляд це форма догляду за особами з різними фізичними або психічними обмеженнями, що вимагає постійної присутності доглядача для надання необхідної допомоги та підтримки.
Тобто, "здійснювати утримання за батьками" - це надання матеріальної допомоги, в той час як "постійний догляд" вимагає постійної присутності доглядача для надання необхідної допомоги та підтримки.
Як вбачається з висновку №119 лікарсько-консультативної комісії від 07 лютого 2025 року(а.с.16), ОСОБА_2 потребує стороннього догляду. 
Суд підкреслює, що висновок щодо необхідності саме "постійного" стороннього догляду за ОСОБА_2 – у матеріалах справи відсутній.
Тобто, ОСОБА_2 , як вбачається з матеріалів справи, не потребує постійного догляду, що нівелює й необхідність постійної присутності доглядача.
Також, відповідно до акту про встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду) від 27 червня 2024 (а.с.10-13), складений членами комісії Ананьївської міської ради на підставі заяви ОСОБА_1 , військовозобов`язаний ОСОБА_1 здійснює саме догляд, а не постійний догляд за ОСОБА_2 .
Отже, твердження позивача про те, що ОСОБА_4 не проживає з батьком однією сім`єю, а постійно проживає в іншій державі та є громадянином РФ, що фактично унеможливлює здійснення ним в`їзду на територію України, суд оцінює критично та вказує, що зазначені обставини не є підставою вважати такими, що унеможливлюють виконанню обов`язку утримувати свого батька, а, як з`ясовано судом, ОСОБА_2 постійного догляду не потребує.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у спірних правовідносинах не підтверджено неможливість здійснення утримання іншими особами, які зобов`язані утримувати. Наявні члени сім`ї першого ступеня спорідності.
За таких обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків суду першої інстанції не спростовують, тоді як факти та мотивування яких повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об`єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні справи.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.
Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 308, 310, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів, –
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 липня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 24 лютого 2026 року.

Головуючий: Бітов А.І.
Суддя: Лук`янчук О.В.
Суддя: Ступакова І.Г.