ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
06.04.2026	Справа № 910/7770/24	

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу 
за позовом	Керівника Бериславської окружної прокуратури Херсонської області (20202, Херсонська область, селище міського типу Велика Олександрівка, вулиця Театральна, будинок 13) в інтересах держави в особі  1) Нововоронцовської селищної ради (74200, Херсонська область, Бериславський район, селище міського типу Нововоронцовка(з), вулиця Воронцова, будинок 10) 2) Нововоронцовської селищної військової адміністрації Бериславського району Херсонської області (74200, Херсонська область, Бериславський район, селище міського типу Нововоронцовка(з), вулиця Воронцова, будинок 10)	
до	1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергум" (03186, місто Київ, вулиця Авіаконструктора Антонова, будинок 5, літера А, офіс 320) 2) Комунального некомерційного підприємства "Нововоронцовська центральна лікарня" Нововоронцовської селищної ради (74200, Херсонська область, Бериславський район, селище міського типу Нововоронцовка(з), вулиця Гагаріна, будинок 64) 	
про	визнання недійсними додаткових угод та стягнення 56 832 грн 09 коп.	
Представники сторін	
від прокуратури	Мосійчук А.П.	
від позивача-1	не з`явився	
від позивача-2	не з`явився 	
від відповідача-1	Годованець Л.Ю.	
від відповідача -2	не з`явився	
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
21.06.2024 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Керівника Бериславської окружної прокуратури Херсонської області в інтересах держави в особі Нововоронцовської селищної ради та Нововоронцовської селищної військової адміністрації Бериславського району Херсонської області з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергум" та Комунального некомерційного підприємства "Нововоронцовська центральна лікарня" Нововоронцовської селищної ради про визнання недійсними додаткових угод № 3 від 16.02.2021 та № 4 від 23.03.2021 до договору від 28.12.2020 № 170 на постачання електричної енергії споживачу та про стягнення 56 832 грн 08 коп. коштів. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що додаткові угоди № 3 від 16.02.2021 та № 4 від 23.03.2021 до договору від 28.12.2020 № 170 на постачання електричної енергії споживачу, укладені між Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергум" та Комунального некомерційного підприємства "Нововоронцовська центральна лікарня" Нововоронцовської селищної ради з порушенням вимог законодавства у сфері публічних закупівель, зокрема частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", а тому підлягають визнанню недійсними, та як наслідок, 56 832 грн 08 коп. підлягають поверненню як безпідставно отримані.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.06.2024 справу № 910/7770/24 за позовом Керівника Бериславської окружної прокуратури Херсонської області в інтересах держави в особі Нововоронцовської селищної ради та Нововоронцовської селищної військової адміністрації Бериславського району Херсонської області з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергум" та Комунального некомерційного підприємства "Нововоронцовська центральна лікарня" Нововоронцовської селищної ради про визнання недійсними додаткових угод № 3 від 16.02.2021 та № 4 від 23.03.2021 до договору від 28.12.2020 № 170 на постачання електричної енергії споживачу та про стягнення 56 832 грн 08 коп. коштів разом з доданими до неї документами передано за виключною підсудністю до Господарського суду Херсонської області
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.09.2024 ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.06.2024 скасовано, справу № 910/7770/24 передано до Господарського суду міста Києва для подальшого розгляду.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.10.2024 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 25.11.24.
14.11.2024 до Господарського суду міста Києва від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.11.2024, в порядку статей 120-121 Господарського процесуального кодексу України, сторін повідомлено про оголошення перерви в підготовному засіданні на 06.01.2025.
29.11.2024 до Господарського суду міста Києва від Бериславської окружної прокуратури Херсонської області надійшла відповідь на відзив.
11.12.2024 до Господарського суду міста Києва від відповідача-1 надійшли заперечення на відповідь на відзив.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.01.2025, в порядку статей 120-121 Господарського процесуального кодексу України, сторін повідомлено про призначення розгляду справи на 10.02.2025.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.02.2025, в порядку статей 120-121 Господарського процесуального кодексу України, сторін повідомлено про призначення розгляду справи на 03.03.2025.
03.03.2025 до Господарського суду міста Києва від відповідача-1 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.03.2025, в порядку статей 120-121 Господарського процесуального кодексу України, сторін повідомлено про оголошення перерви в підготовному засіданні на 24.03.2025.
24.03.2025 до Господарського суду міста Києва від відповідача-1 надійшла заява про долучення документів.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.03.2025 зупинено провадження у справі № 910/7770/24 до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду в касаційному порядку справи № 920/19/24.
06.01.2026 до Господарського суду міста Києва від Бериславської окружної прокуратури Херсонської області надійшла заява про поновлення провадження у справі.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.01.2026 поновлено провадження у справі, підготовче засідання призначено на 26.01.2026.
21.01.2026 до Господарського суду міста Києва від відповідача-1 надійшло клопотання про витребування оригіналів документів.
22.01.2026 до Господарського суду міста Києва від відповідача-1 надійшло доповнення до клопотання про застосування строків позовної давності.
Підготовче засідання призначене на 26.01.2026 не відбулося.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.01.2026, суд в порядку статей 120-121 Господарського процесуального кодексу України, повідомив сторін про призначення підготовчого засідання на 02.02.2026.
29.01.2026 до Господарського суду міста Києва від прокуратури надійшли заперечення на клопотання.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.02.2026, в порядку статей 120-121 Господарського процесуального кодексу України, сторін повідомлено про оголошення перерви в підготовному засіданні на 09.02.2026.
04.02.2026 до Господарського суду міста Києва від відповідача-1 надійшло клопотання про витребування оригіналів документів.
06.02.2026 до Господарського суду міста Києва від прокуратури надійшли заперечення на клопотання.
09.02.2026 до Господарського суду міста Києва від відповідача-1 надійшло клопотання про процесуальне правопорушення.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.02.2026, в порядку статей 120-121 Господарського процесуального кодексу України, сторін повідомлено про оголошення перерви в підготовному засіданні на 23.02.2026.
10.02.2026 до Господарського суду міста Києва від відповідача-1 надійшло клопотання про внесення даних до додаткових відомостей про учасника справи.
10.02.2026 до Господарського суду міста Києва від позивача-1 надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
11.02.2026 до Господарського суду міста Києва від прокуратури надійшла заява про виконання вимог ухвали суду.
23.02.2026 до Господарського суду міста Києва надійшла зустрічна позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергум" з вимогами до Нововоронцовської селищної ради про стягнення 80 462 грн 91 коп.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.02.2026 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Енергум" у поновленні строк на подання зустрічного позову у справі № 910/7770/24, зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергум" з вимогами до Нововоронцовської селищної військової адміністрації Бериславського району Херсонської області про стягнення 80 462 грн 91 коп. та додані до неї матеріали повернуто без розгляду. 
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.02.2026 суд, в порядку статті 120 Господарського процесуального кодексу України, повідомив учасників судового процесу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 19.03.2026.
26.02.2026 до Господарського суду міста Києва від прокуратури надійшла заява про зміну підстав позову.
18.03.2026 до Господарського суду міста Києва від відповідача-1 надійшли додаткові пояснення.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.03.2026 суд, в порядку статті 120 Господарського процесуального кодексу України, повідомив учасників судового процесу про оголошення перерви на стадії оголошення рішення до 06.04.2026.
Представники позивача-2 та відповідача-2 в судове засідання не з`явились, хоча про місце, дату та час проведення судового засідання були повідомлені належним чином. 
В судове засідання 06.04.2026 з`явились представники прокуратури та відповідача-1.
У судовому засіданні 06.04.2026 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Заслухавши пояснення представників сторін та розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:
Комунальним некомерційним підприємством "Нововоронцовська центральна лікарня" Нововоронцовської селищної ради з використанням веб-порталу Уповноваженого органу з питань закупівель (інформаційно-телекомунікаційна система "Prozorro" за адресою в мережі Інтернет: www.рrozorro.gov.ua) проведено відкриті торги щодо закупівлі електричної енергії в обсязі 550 000 кіловат-годин з очікуваною вартістю 989 000 грн 00 коп.
Оголошення про проведення відкритих торгів оприлюднено в мережі Інтернет на веб-сайті "Prozorro" 24.11.2020 за номером UA-2020-11-24-012994-с, код ДК 021:2015:09310000-5 - "Електрична енергія". Єдиним критерієм вибору переможця є ціна.
Згідно зазначеного оголошення, розміщеного на сайті https://prozorro.gov.ua, джерелом фінансування закупівлі є кошти місцевого бюджету.
Переможцем вказаного аукціону визначено Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергум" з ціновою пропозицією 1 037 361 грн 60 коп.
За результатами проведеної процедури закупівлі 28.12.2020 між Комунальним некомерційним підприємством "Нововоронцовська центральна лікарня" Нововоронцовської селищної ради (споживач за договором, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергум" (постачальник за договором, відповідач у справі) укладено договір про закупівлю електричної енергії споживачу № 170, відповідно до умов якого постачальник продає електричну енергію (09310000-5 - електрична енергія) споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, виключно з тарифом на послуги з передачі електричної енергії, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. 
Постачання електричної енергії споживачу здійснюється з 01.01.2021 по 31.12.2021 включно (пункт 3.1. договору).
Пунктом 4.2. договору визначено, що закупівля електричної енергії постачальником для забезпечення задоволення попиту на споживання електричної енергії споживачем здійснюється на внутрішньодобовому ринку (ВДР) та ринку добу наперед (РДН).
Відповідно до пункту 5.1 договору загальна вартість цього договору на момент його укладення становить 989 000, у тому числі ПДВ 164 833 грн 33,3 коп., з них сума кошторисних призначень складає 839 000 грн 00 коп., сума відшкодування призначень складає 150 000 грн 00 коп.
Відповідно до специфікації, яка є додатком 1 до договору, ціна електричної енергії за 1 кВт*год становить 1,79818182 грн з ПДВ.
Пунктом 5.3 договору передбачено, що ціна електричної енергії має зазначається постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим договором, у тому числі у разі її зміни.
Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць з першого по останнє число включно (пункт 5.4 договору).
Згідно пункту 5.11 договору споживач здійснює оплату за фактично спожиту електричну енергію за фактичними показами засобів обліку електричної енергії по закінченні розрахункового періоду.
У відповідності до умов пункту 13.1 договору будь які зміни, і доповнення до цього договору оформлюються у письмовій формі та підписуються з обох сторін,
Відповідно до пункту13.2. договору істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника; збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;;
Враховуючи положення п. 5.4 та п. 14.2 договору, збільшення ціни за одиницю товару на підставі пункту 13.2.2 здійснюється не частіше одного разу на місяць та застосовується до місяця який йде наступним за місяцем звернення постачальника до замовника з пропозицією змінити ціну за одиницю товару (пункт 13.2.2.1 договору).
У відповідності до пункту 13.2.2.2 договору підтвердженням коливання ціни товару на ринку, згідно пункту 13.2.2, вважається порівняння середньозважених цін купівлі-продажу електричної енергії за місяць який передує зверненню учасника до замовника з пропозицією змінити ціну за одиницю товару та середньозважених цін купівлі-продажу електричної енергії за місяць в якому укладено договір (останню додаткову угоду про збільшення ціни за одиницю товару, якщо таке мало місце). Інформація про середньозважені ціни купівлі-продажу електричної енергії міститься на сайті ДП "Оператор ринку" (https://www.oree.com.ua).
Згідно з пунктом 13.2.2.3 договору порівняння середньозважених цін купівлі-продажу електричної енергії відбувається на. ринку електричної енергії на якому здійснює свою діяльність постачальник, відповідно до пункту 4.2 цього договору.
Відповідно до пункту 14.1. договору цей договір набирає чинності з 01.01.2021 і діє до 31.12.2021 включно, а в частині взятих на себе зобов`язань сторонами - до їх повного виконання з урахуванням пункту 5.1 договору.
Згідно пункту 14.2. договору постачальник має повідомити про зміну будь-яких умов договору споживача не пізніше, ніж за 20 днів до їх застосування з урахуванням інформації про право споживача розірвати договір. Постачальник зобов`язаний повідомити споживача в порядку, встановленому законом, про будь-яке збільшення .ціни і про право припинити дію договору без сплати будь- яких штрафних санкцій чи іншої фінансової компенсації постачальнику, якщо споживач не приймає нові умови.
01.02.2021 між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору про постачання електричної енергії споживачу від 28.12.2020 № 170, відповідно до якої змінено назву споживача з "КНП ""Нововоронцовська центральна лікарня" Нововоронцовської районної ради" на "КНП ""Нововоронцовська центральна лікарня" Нововоронцовської селищної ради" та визначено ціну за 1 кВт/год - 1,79818182 грн разом з ПДВ без зменшення обсягів поставки. Загальна вартість договору становить 989 000 грн 00 коп., у тому числі з ПДВ.
15.02.2021 між сторонами укладено додаткову угоду № 2 до договору про постачання електричної енергії споживачу від 28.12.2020 № 170, відповідно до якої зменшено обсяги закупівлі, з 550 000 кВт*год. до 305 864 кВт*год, зменшено загальна вартість договору з 989 000 грн 00 коп., у тому числі з ПДВ, до 550 000 грн 00 коп., у тому числі з ПДВ.
16.02.2021 між сторонами укладено додаткову угоду № 3 до договору про постачання електричної енергії споживачу від 28.12.2020 № 170, відповідно до якої збільшено ціну за одиницю товару до 1,976 грн. за 1 кВт/год (9,9%), при цьому зменшено очікуваний обсяг поставки до 278340,0809 кВт/год.
На підтвердження коливання ціни постачальником надано експертний висновок Черкаської торгово-промислової палати № О-106/2 від 03.02.2021, в якому зазначено, що згідно офіційного веб-сайту https://www.oree.com.ua ДП "Оператор ринку", яке створено на базі ДП "Оператор ринку" (гуртового покупця і продавця електроенергії) і діє з 01.07.2019, у відповідності до Закону України "Про ринок електричної енергії" № 2019-VIII від 13.04.2017: коливання середньозваженої ціни електричної енергії: за ІІІ декаду січня (21-31 січня) 2021 року відносно ІІІ декади грудня (21-31 грудня) 2020 року, в торгової зони ОЕС України, згідно інформації ДП "Оператор ринку", по результатам торгів на РДН, становить 13,78%.
23.03.2021 між сторонами укладено додаткову угоду № 4 до договору про постачання електричної енергії споживачу від 28.12.2020 № 170, відповідно до якої збільшено ціну за одиницю товару до 2,17 грн, за 1 кВт/год (9,8%), при цьому зменшено очікуваний обсяг поставки на 272667,94470046 кВт/год.
На підтвердження коливання ціни постачальником надано експертний висновок Черкаської торгово-промислової палати №О-237 від 03.03.2021 в якому зазначено, що згідно з офіційного сайту https://www.oree.com.ua/ ДП "Оператор ринку", яке створено на базі ДП "Енергоринок" (гуртового покупця і продавця електроенергії) і діє з 01.07.2019, у відповідності до Закону України "Про ринок електричної енергії" № 2019-VIII від 13.04.2017: коливання середньозваженої ціни електричної енергії: за лютий (в цілому) 2021 року відносно січня (в цілому) 2021 року, в торгової зони ОЕС України, згідно інформації ДП "Оператор ринку", по результатам торгів на РДН, становить 11,63%.
Прокурор зазначає, що відповідач ініціював та уклав додаткові угоди № 3 та № 4, за відсутності на те підстав, визначених пунктом 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", оскільки ціна за товар без урахування ПДВ збільшилась з 1,79818182 за 1 кВт/год до 2,17 грн тобто на 17,14 %, а обсяг/кількість закупівлі зменшився на 50,42 % в порівнянні з основним договором, в результаті чого Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергум" безпідставно одержано 56 832 грн 08 коп. бюджетних коштів.
Оцінюючи подані прокурором докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги прокурора є такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно статті 131-1 Конституції України на органи прокуратури України покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Виходячи з вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 3 Закону України "Про прокуратуру", діяльність органів прокуратури ґрунтується на засадах верховенства права та законності.
Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття інтерес держави.
Суд зазначає, що рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2002 №15-рп/2002 (справа про досудове врегулювання спорів) визначено, що положення частини другої статті 124 Конституції України стосовно поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб`єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист. Обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує.
Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.
Із врахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (пункт 4 мотивувальної частини).
Ці міркування Конституційний Суд зробив у контексті офіційного тлумачення Арбітражного процесуального кодексу України, який уже втратив чинність. Однак висловлене Судом розуміння поняття інтереси держави має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у статті 131-1 Конституції України та статті 23 Закону України "Про прокуратуру".
Відтак, інтереси держави охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація інтересів держави, особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.
Аналіз частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає суду підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу.
Перший виключний випадок передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються. У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.
Не здійснення захисту виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.
Здійснення захисту неналежним чином виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.
Неналежність захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.
При цьому суд звертає увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.
Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, засновником Комунального некомерційного підприємства "Нововоронцовська центральна лікарня" Нововоронцовської селищної ради є Нововоронцовська селищна рада, а в силу статті 17 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" Комунальне некомерційне підприємство "Нововоронцовська центральна лікарня" Нововоронцовської селищної ради є підзвітним та підконтрольним Нововоронцовській селищній раді.
Відповідно до пункту 1.1. розділу 1 статуту, Комунальне некомерційне підприємство "Нововоронцовська центральна лікарня" Нововоронцовської селищної ради є лікарняним (амбулаторним) закладом охорони здоров`я - комунальним унітарним некомерційним підприємством, що надає послуги вторинної/спеціалізованої медичної допомоги будь-яким особам в порядку та на умовах, установлених законодавством України та Статутом. 
Підприємство є неприбутковим (пункт 1.5 Статуту).
Згідно пунктів 1.3. та 1.4 статуту майно підприємства є комунальною власністю Нововоронцовської селищної територіальної громади. Підприємство є підпорядкованим, підзвітним та підконтрольним Нововоронцовській селищній раді (далі - засновник) 
Відповідно до підпункту 5.3.2. пункту 5.3. розділу 5 статуту визначено, що джерелами формування майна і коштів Підприємства є кошти бюджетів місцевого самоврядування.
Нововоронцовська селищна рада виступає в якості суб`єкта владних повноважень, яка приймає участь у формуванні бюджету та забезпечує його виконання, а також зобов`язана забезпечити раціональне та максимально ефективне використання бюджетних коштів, приймає рішення про використання виділених коштів, контролює належне і своєчасне відшкодування шкоди, заподіяної державі.
В обґрунтуванні наявності підстав для представництва та необхідність захисту інтересів держави прокуратура зазначила, що бездіяльність Нововоронцовської селищної ради в частині невизнання недійсними додаткових угод до договору та не стягнення з постачальника до бюджету безпідставно збережених коштів у розмірі 56 832 грн 08 коп. негативно впливає на дохідну частину міського бюджету, що порушує економічні інтереси держави та беззаперечно становить суспільний або публічний інтерес, що повинен захищатися державою (рішення ЕСПЛ у справі "Трегубенко проти України" від 02.11.2004), а невжиття органом, уповноваженим державою на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах, заходів щодо повернення коштів до бюджету такому суспільному інтересу не відповідає, що є підставою для представництва прокурором інтересів держави.
Відповідно до частин третьої - п`ятої статті 53 Господарського процесуального кодексу України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.
У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача.
У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.
Бериславська окружна прокуратура листом № 50-1864вих24 від 21.05.2024 повідомила Нововоронцовську селищну раду, Нововоронцовську селищну військову адміністрацію про наявність порушень вимог законодавства у сфері публічних закупівель під час виконання договору про постачання електричної енергії до Комунального некомерційного підприємства "Нововоронцовська центральна лікарня" Нововоронцовської селищної ради, з пропозицією вжити заходів щодо захисту порушених інтересів держави.
Листом №1210/01-01/24 від 24.05.2024 Нововоронцовська селищна рада, Нововоронцовська селищна військова адміністрація повідомила Бериславську окружну прокуратуру про те, що Нововоронцовська селищна військова адміністрація Бериславського району Херсонського області, Нововоронцовська селищна рада не вживали заходи, спрямовані на скасування додаткових угод до договору
Незвернення Нововоронцовською селищною радою та/або Нововоронцовської селищною військовою адміністрацією до суду з відповідним позовом свідчить про неналежне виконання останньою покладених на неї повноважень щодо належного захисту інтересів держави.
Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Причиною виникнення даного спору є питання щодо наявності/відсутності підстав для визнання недійсною додаткової угоди.
Так, звертаючись з позовом у даній справі, прокурор зазначив, що оспорювані правочини укладено всупереч вимогам пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", оскільки не було підстав для збільшення ціни за одиницю товару, то відповідно зміна ціни є необґрунтованою, а вказані додаткові угоди не відповідають вимогам законодавства.
Частиною 1 статті 179 Господарського кодексу України передбачено, що майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.
Відповідно до частини 7 статті 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.
Згідно з частиною 1 статті 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.
Відповідно до частини 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 2 статті 180 Господарського кодексу України визначено, що господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.
Згідно з частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Отже, оскільки факт укладення договору, за загальним правилом, пов`язується з досягненням сторонами згоди з усіх істотних умов, важливим є визначення, які умови належать до числа істотних.
Істотними слід вважати умови, які є необхідними і достатніми для укладення договору. Перелік істотних умов безпосередньо залежить від виду конкретного договору.
Так, істотною умовою договору у всіх без винятку випадках є умова про предмет договору.
Істотними умовами також є умови, що прямо визначені в якості істотних нормами чинного законодавства, або хоча й не визначені прямо, однак є необхідними для договорів певного виду.
Крім того істотними умовами є будь які інші умови, відносно яких має бути досягнута згода на вимогу будь якої сторони. Тобто такі умови, при відсутності яких сторона, яка на них наполягає, не бажає укладати відповідний договір.
У частині 3 статті 180 Господарського кодексу України передбачено, що при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.
Тобто, вказана норма визначає, що предмет, ціна та строк дії договору є істотними умовами, які сторони повинні погодити при укладенні договору. Тобто, це правило є загальним у всіх без винятків випадках.
Судом встановлено, що за наслідками проведення відкритих торгів, 28.10.2020 між Комунальним некомерційним підприємством "Нововоронцовська центральна лікарня" Нововоронцовської селищної ради (споживач за договором, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергум" (постачальник за договором, відповідач у справі) укладено договір про постачання електричної енергії споживачу № 170.
Відповідно до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно з пунктом 4 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.
Із вищенаведеного та системного тлумачення наведених норм Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про публічні закупівлі" вбачається, що у даному випадку визначена сторонами у договорі така умова як ціна поставки товару є істотною умовою договору про закупівлю.
Згідно з частиною першою1 статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
Згідно із частинами 3, 4 статті 653 Цивільного кодексу України у разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни договору, якщо інше не встановлено договором або законом.
Правові та економічні засади здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг визначені Законом України "Про публічні закупівлі", норми якого є спеціальними та визначають правові підстави внесення змін та доповнень до договорів, укладених за наслідком публічних закупівель, і їх потрібно застосовувати переважно щодо норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, які визначають загальну процедуру внесення змін до договору (така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.11.2023 у справі № 926/3421/22).
Згідно пункту 2 частини 5 статті 41 Законом України "Про публічні закупівлі" (в редакції чинній станом на дату укладання спірних правочинів) збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.
Додатковими угодами № 3та 4 до договору ціну електричної енергії за 1 кВт/год збільшено з 1,79818182 грн до 2,17 грн, що призвело до підвищення ціни на 17,14 % від ціни, визначеної основним договором, з одночасним зменшенням обсягів її постачання з 550 000,000 кВт*год до 272 667,94470046 кВт/год.
Суд враховує, що кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених у ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року у справі № 912/1580/18, від 02 грудня 2020 року у справі № 913/368/19, від 11 травня 2023 року у справі № 910/17520/21).
Тобто сам факт збільшення ціни товару на ринку не обов`язково тягне підвищення ціни на аналогічний товар, який є предметом договору.
При зверненні до замовника з пропозиціями підвищити ціну постачальник має обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні, запропонованій замовнику на тендері, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним. Крім того, постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).
Як коливання ціни необхідно розуміти зміну за певний період часу ціни товару на ринку чи то в сторону зменшення, чи в сторону збільшення. І таке коливання має відбуватись саме в період укладання договору і до внесення відповідних змін до нього.
Водночас, на підтвердження факту коливання ціни на товар, у документі, який видає компетентна організація, має бути зазначена діюча ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почали змінюватися ціни на ринку, - як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявність коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження.
Законом України "Про публічні закупівлі" не передбачено форму / вигляд інформації щодо такого коливання, внесення змін до договору про закупівлю можливе у випадку саме факту коливання ціни такого товару на ринку та повинно бути обґрунтованим і документально підтвердженим (див. постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2025 року у справі № 916/747/24).
Параграфом 1 глави 5 розділу І Господарського процесуального кодексу України унормовані основні положення про докази. При цьому, суд виходить із того, що спеціальним законодавством у сфері публічних закупівель не визначено певний орган чи особу, яку законодавець наділив би повноваженнями надавати інформацію на підтвердження коливання ціни товару на ринку.
Під час визначення щодо доказів на підтвердження коливання ціни товару на ринку слід виходити як з аналізу норм чинного законодавства щодо повноважень та функцій суб`єктів надання такої інформації, так і положень щодо доказів, які закріплені у главі 5 розділу І Господарського процесуального кодексу України .
Таким чином, з-поміж іншого, довідки, експертні висновки ТПП України, тощо можуть використовуватися для підтвердження коливання ціни товару на ринку. Втім судам у порядку статті 86 Господарського процесуального кодексу України слід їх досліджувати та оцінювати за критеріями належності, допустимості, достовірності, вірогідності з точку зору саме факту коливання ціни на товар (див. постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05 вересня 2023 року у справі № 926/3244/22).
Для обґрунтування підвищення ціни Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергум" на власний розсуд обирались періоди для порівняння середніх цін на електричну енергію, дослідження яких не відображало їх динаміку, а також не могло бути належним обґрунтуванням для висновків про коливання цін у бік збільшення. Крім того, у наданих Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергум" документах не міститься доказів на підтвердження пропорційного зростання ціни на товар на ринку з урахуванням періоду дії попередньої додаткової угоди.
Водночас наведені документи не містять відомостей щодо динаміки ціни на електричну енергію, пропорційності їх зростання, у них відсутній аналіз вартості ціни електричної енергії на конкретну дату у порівнянні з попередніми періодами чи будь-які інші дані, які б підтверджували коливання ціни електричної енергії на ринку, у зв`язку із чим не містять належного обґрунтування для зміни істотних умов договору на підставі пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону  України "Про публічні закупівлі". 
Разом з тим, зі змісту вказаних висновків убачається, що вони не стосуються спірних додаткових угод, в них зазначена інформація станом на інші дати, що не збігаються з датами укладення вказаних угод. При цьому Черкаською ТПП попереджено, що інформація, зазначена у наведених висновках, має виключно довідковий характер.
Таким чином, необхідність внесення зазначених змін не можна вважати обґрунтованою та такою, що підтверджена документально.
Згідно з приписами статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Відповідно до статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.
Як вбачається із матеріалів справи, відповідач був обізнаний і погодився з істотними умовами договору, у тому числі зі ціною товару.
Окрім того, у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.06.2021 у справі № 927/491/19 зазначено, що будь-який суб`єкт підприємницької діяльності діє на власний ризик, тому, укладаючи договір поставки товару на певний строк у майбутньому, він гарантує собі можливість продати свій товар, але при цьому несе ризики зміни його ціни. Підприємець має передбачати такі ризики і одразу закладати їх у ціну договору.
Кожна сторона договору має добросовісно користуватися наданими їй правами, не допускати зловживання правом, його використання на шкоду іншим особам (стаття 13 Цивільного кодексу України).
У той час, як можливість зміни ціни договору внаслідок дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12.09.2019 у справі № 915/1868/18).
Натомість, метою прийняття Закону України "Про публічні закупівлі" було удосконалення системи публічних закупівель, спрямованої на розвиток конкурентного середовища та добросовісної конкуренції у сфері закупівель, у тому числі протидії "ціновому демпінгу", коли учасник процедури закупівлі пропонує значно занижену ціну товару, щоб перемогти, а потім через додаткові угоди суттєво збільшує ціну товару та відповідно зменшує обсяг закупівлі, чим нівелює результати публічної закупівлі.
Враховуючи, що сторонами договору, всупереч інтересів держави та зі зловживанням правом, без будь-яких належних на те підстав та жодного належно обґрунтованого документального підтвердження щодо коливання ціни у відповідний період, в порушення норм Закону України "Про публічні закупівлі" та положень договору, укладено додаткові угоди, згідно яких збільшено ціну за одиницю товару, що, в свою чергу, не відповідає вимогам тендерної документації, суд виснує, що додаткові угоди № 3 від 16.02.2021 та № 4 від 23.03.2021 до договору про постачання електричної енергії споживачу від 28.12.2020 № 170, суперечать наведеним вище нормам Цивільного кодексу України та Закону України "Про публічні закупівлі", тому підлягають визнанню недійсними.
Згідно з частини 1 статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Відповідно до частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 1212 Цивільного кодексу України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.
Велика Палата Верховного Суду у пункті 82 постанови від 24.01.2024 у справі №922/2321/22 зазначила, що грошові кошти (різниця між ціною за одиницю товару передбачена договором і додатковою угодою) є такими, що були безпідставно одержані відповідачем, підстава їх набуття відпала, а тому відповідач зобов`язаний їх повернути, що відповідає приписам статей 216, 1212 Цивільного кодексу України.
Суд зазначає, що внаслідок неправомірного збільшення ціни на електричну енергію шляхом укладання оспорюваних додаткових угод з порушенням законодавства, доведеною у цій справі наявна переплата коштів.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи Комунальним некомерційним підприємством "Нововоронцовська центральна лікарня" Нововоронцовської селищної ради на виконання вимог договору № 170 від 28.12.2020 спожито 264920 кВт/год на загальну суму 533 206 грн 36 коп., що підтверджується актами приймання - передачі та платіжними документами, в той час як, виходячи з вартості електроенергії, визначеної сторонами у додатку №1 до спірного договору, позивач мав сплатити 476 374 грн 28 грн.
Таким чином, різниця між сумою фактично сплачених коштів (за цінами, які встановлювались додатковими угодами) та сумою, що підлягає сплаті з урахуванням ціни, погодженої договором, становить 56 832 грн 08 коп. (533 206 грн 36 коп. - 476 374 грн 28 грн), що була безпідставно одержана, підстава її набуття відпала, а тому Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергум" зобов`язане її повернути, що відповідає приписам статей 216, 1212 Цивільного кодексу України.
Щодо заяви відповідача-1 про застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Нормами статті 257 Цивільного кодексу України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Згідно з частиною 1 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Таким чином, відповідно до норм чинного законодавства України, порушене право позивача підлягає захисту судом у разі звернення позивача за захистом протягом встановленого законом загального 3-річного строку позовної давності з моменту, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. 
За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина 5 статті 261 Цивільного кодексу України).
За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30 березня 2020 року № 540-IX) було визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільним Кодексом України та строки визначені Господарським кодексом України, а саме статтями 232, 269, 322, 324 продовжуються на строк дії такого карантину.
Також, суд зазначає, Законом України від 08.11.2023 № 3450-IX "Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини" було внесені зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України: пункт 19 викладено у наступній редакції: "19. У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 2402.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану".
Таким чином заява відповідача-1 про застосування строку позовної давності визнається судом необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.
Щодо інших аргументів сторін суд зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, рішення від 10.02.2010). Крім того, аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №127/3429/16-ц.
З огляду на вищевикладене, виходячи з того, що позов доведений прокурором, обґрунтований матеріалами справи та відповідачем не спростований, суд доходить висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.
Згідно з частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи вищевикладене та керуючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, статтею 123, статтею 129, статтями 232-233, статтями 237- 238, статтями 240 Господарського процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:
1. Позов задовольнити повністю.
2. Визнати недійсною додаткову угоду № 3 від 16.02.2021 до договору про постачання електричної енергії споживачу від 28.12.2020 № 170, укладену між Комунальним некомерційним підприємством "Нововоронцовська центральна лікарня" Нововоронцовської селищної ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергум". 
3. Визнати недійсною додаткову угоду № 4 від 23.03.2021 до договору про постачання електричної енергії споживачу від 28.12.2020 № 170, укладену між Комунальним некомерційним підприємством "Нововоронцовська центральна лікарня" Нововоронцовської селищної ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергум". 
4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергум" (03186, місто Київ, вулиця Авіаконструктора Антонова, будинок 5, літера А офіс 320, ідентифікаційний код 39568531) на користь Нововоронцовської селищної військової адміністрації Бериславського району Херсонської області (74200, Херсонська область, Бериславський район, селище міського типу Нововоронцовка(з), вулиця Воронцова, будинок 10, ідентифікаційний код 44722382) 56 832 (п`ятдесят шість тисяч вісімсот тридцять дві) грн 08 коп. безпідставно одержаних коштів.
5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергум" (03186, місто Київ, вулиця Авіаконструктора Антонова, будинок 5, літера А офіс 320, ідентифікаційний код 39568531) на користь Херсонської обласної прокуратури (73025, місто Херсон, вулиця Михайлівська, будинок 33, ідентифікаційний код 04851120) витрати по сплаті судового збору в розмірі 4 542 (чотири тисячі п`ятсот сорок дві) грн 00 коп.
6. Стягнути з Комунального некомерційного підприємства "Нововоронцовська центральна лікарня" Нововоронцовської селищної ради (74200, Херсонська область, Бериславський район, селище Нововоронцовка, вулиця Червоного Хреста, будинок 64, ідентифікаційний код 02004048 на користь Херсонської обласної прокуратури (73025, місто Херсон, вулиця Михайлівська, будинок 33, ідентифікаційний код 04851120) витрати по сплаті судового збору в розмірі 4 542 (чотири тисячі п`ятсот сорок дві) грн 00 коп.
7. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено: 09.04.2026

Суддя Н. Плотницька