П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2026 року 
м. Рівне

Справа № 570/1596/25
Провадження № 22-ц/4815/289/26

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Ковальчук Н. М.,
суддів: Хилевича С. В., Шимківа С. С.

учасники справи:
позивач – Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» 
відповідач – ОСОБА_1 

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 20 жовтня 2025 року у складі судді Гладишевої Х.В., ухвалене в м. Рівне, відомості про дату складання повного тексу рішення відсутні,

в с т а н о в и в :

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу. Свої позовні вимоги обґрунтовувало тим, що 03.07.2023 року між АТ «СК «АРКС» та ТОВ «Дорожні машини» було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом №ЕР/215515736 відносно транспортного засобу IVECO д.р.н. НОМЕР_1 . 01.09.2023 року на автодорозі Н-25 Городище-Рівне-Старокостянтинів (180 км. 600 м.) сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля IVECO д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , автомобіля AUDI д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , автомобіля SKODA д.р.н. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 , автомобіля MERCEDES-BENZ д.р.н. НОМЕР_4 , яким керував ОСОБА_4 (власник автомобіля ОСОБА_5 ). Згідно відповіді від НПУ №3023245531364600 про ДТП та постанови Здолбунівського районного суду Рівненської області від 20.10.2023 року, ДТП сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 п.22.2 та п.2.3.б ПДР України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Так, потерпіла від ДТП особа – спадкоємець майна ОСОБА_5 – його дружина ОСОБА_6 звернулася до позивача із заявою про страхове відшкодування шкоди, завданої її майну, а саме автомобілю MERCEDES-BENZ д.р.н. НОМЕР_4 . Відповідно до Звіту про оцінку автомобіля вих. №328-23_1.102.23.0003919 від 11.09.2023 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля MERCEDES-BENZ д.р.н. НОМЕР_4 складає 142 761, 86 грн., а ринкова вартість автомобіля MERCEDES-BENZ д.р.н. НОМЕР_4 до ДТП становить 102 591,32 грн. Враховуючи те, що вартість ремонту автомобіля перевищує вартість автомобіля вважається фізично знищеним, отже, розмір страхового відшкодування склав 48 102,98 грн. На підставі заяви про страхове відшкодування ОСОБА_6 , страхового акту №ARХ3920794 від 17.11.2023 року, позивачем було здійснено виплату потерпілій стороні страхового відшкодування в розмірі 48 102, 98 грн. згідно платіжного доручення №1016131 від 20.11.2023 року. Таким чином, зважаючи на викладене, до позивача перейшло право вимоги на отримання від винної ДТП особи, а саме ОСОБА_1 компенсації страхового відшкодування, виплаченого потерпілій особі — власнику автомобіля MERCEDES-BENZ д.р.н. НОМЕР_4 , внаслідок ДТП, яка мала місце 01.09.2023 року на автодорозі Н-25 Городище-Рівне-Старокостянтинів (180 км, 600 м.). З метою досудового врегулювання спору, позивачем 16.10.2024 року направлено відповідачу претензію про регресні вимоги за вих.№СУ/012070/5, однак жодних дій зі сторони відповідача з метою відшкодування збитків здійснено не було. Просило стягнути з відповідача на його користь суму витрат сплаченого страхового відшкодування в розмірі 48 102, 98 грн. та судові витрати у розмірі 3028 грн. 00 коп..

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 20 жовтня 2025 року вказаний позов задоволено.Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежна страхова компанія» на користь ОСОБА_7 страхове відшкодування в сумі 74 720 гривень 99 коп., 6125 гривень витрат, понесених на проведення експертного автотоварознавчого дослідження, та витрати на правову допомогу в розмірі 12 000 грн. 00 коп, а всього стягнути 92 845 грн. 99 коп.. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежна страхова компанія» на користь держави судовий збір в розмірі 1 211 грн. 20 коп..

Рішення суду першої інстанції вмотивоване тим, що позивачем при зверненні з цим позовом не було надано достатніх доказів на підтвердження позовних вимог, зокрема щодо знаходження автомобіля ІVECO д.р.н. НОМЕР_1 на момент дорожньо-транспортної пригоди у технічно несправному стані, а також враховано, що порушення відповідачем пунктів 2.3. б, 22.2 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого сталося відкриття заднього борту кузова транспортного засобу та випадіння гарячої асфальтобетонної суміші на автомобілі, не порушенням щодо технічного стану та обладнання транспортного засобу відповідач не притягувався до адміністративної відповідальності за експлуатацію транспортного засобу з технічними несправностями, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його заборонена (ч. 1 ст. 121 КУпАП), а тому постанова Здолбунівського районного суду Рівненської області від 20.10.2023 року не може бути достатнім доказом, що свідчить про невідповідність технічного стану автомобіля IVECO д.р.н. НОМЕР_1 , яким керував відповідач ОСОБА_1 , існуючим вимогам Правил дорожнього руху, що стало безпосереднім наслідком спричинення збитків позивачеві.

Вважаючи рішення суду незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» оскаржило його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі пояснює, що наполягає, що ДТП сталася саме через невідповідність технічного стану транспортного засобу вимогам ПДР, а отже він має право на регресну вимогу після виплати страхового відшкодування. Додає, що 01.09.2023 року вантажівка IVECO під керуванням відповідача спричинила аварію через відкриття заднього борту кузова та випадіння гарячої асфальтобетонної суміші. Зазначає, що постановою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 20.10.2023 року встановлено порушення п. 22.2 та 2.3.б ПДР України, що підтверджує невідповідність технічного стану транспортного засобу. Наголошує, що навіть якщо технічний огляд пройдено, водій несе відповідальність за поточний стан транспортного засобу, а тому відкриття борту під час руху – це або технічна несправність, або недбалість водія. Покликається на ст. 38.1.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка прямо передбачає право страховика на регрес у випадку ДТП через технічну несправність. Вважає, що оскаржуваним рішенням нівельовано принцип преюдиційності. З наведених підстав просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким стягнути з відповідача 48 102,98 грн страхового відшкодування та судові витрати, понесені в суді першої та апеляційної інстанцій.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві представник ОСОБА_1 – адвокат Упадов Денис Дмитрович вважає рішення суду законним та обґрунтованим, просить залишити його без зміни, а апеляційну скаргу – без задоволення.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Судом встановлено, що 03.07.2023 року між АТ «СК «АРКС» та ТОВ «Дорожні машини» було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом №ЕР/215515736 відносно транспортного засобу IVECO д.р.н. НОМЕР_1 .

Як вбачається із відповіді Національної поліції України №3023245531364600, на автодорозі Н-25 –Городище – Рівне –Старокостянтинів 180 км. 600 м. 01.09.2023 року сталася ДТП, а саме падіння вантажу з автомобіля IVECO д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 ..
Учасники ДТП:автомобіль AUDI д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , автомобіль SKODA д.р.н. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 , автомобіль MERCEDES-BENZ д.р.н. НОМЕР_4 , яким керував ОСОБА_4 (власник автомобіля ОСОБА_5 ). Правопорушник – ОСОБА_1 , який порушив п.22.2 ПДР України: порушення правил перевезення вантажів, не закріплений вантаж.

Постановою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 20.10.2023 року встановлено, що 01.09.2023 року о 12 год. 8 хв. на 180 км. + 600 м. автодороги Н-25 –Городище – Рівне –Старокостянтинів водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом IVECO д.р.н. НОМЕР_1 , був неуважним, перед початком руху не переконався в надійності розташування і кріплення вантажу, також під час руху не проконтролював запобігання його падінню та створенню перешкод для руху, чим порушив вимоги пунктів 2.3. б, 22.2 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого допустив відкриття заднього борту кузова транспортного засобу та випадіння гарячої асфальтобетонної суміші на автомобілі марки AUDI д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , автомобіль SKODA д.р.н. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 , автомобіль MERCEDES-BENZ д.р.н. НОМЕР_4 , яким керував ОСОБА_4 , які рухалися проїзною частиною. 
У результаті ДТП вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Вказаною постанови суду ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Дана постанова набрала законної сили.

10.11.2023 року ОСОБА_6 (спадкоємиця власника транспортного засобу MERCEDES-BENZ д.р.н. НОМЕР_4 , який належав ОСОБА_5 ) звернулася до ПАТ СК «АРКС» з заявою на виплату страхового відшкодування щодо завдання збитків її транспортному засобу MERCEDES-BENZ д.р.н. НОМЕР_4 в результаті ДТП та надала відповідні підтверджуючі документи, що вона є спадкоємицею майна після смерті ОСОБА_8 , а саме автомобіля MERCEDES-BENZ д.р.н. НОМЕР_4 .

Згідно даних Звіту про оцінку автомобіля MERCEDES-BENZ д.р.н. НОМЕР_4 №328-23_1.102.23.0003919 від 11.09.2023 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля MERCEDES-BENZ д.р.н. НОМЕР_4 , в результаті його пошкодження при ДТП складає 102 591,32 грн.

Як вбачається із Звіту №190/23 про оцінку колісного транспортного засобу MERCEDES-BENZ д.р.н. НОМЕР_4 станом на 01.09.2023 року, на підставі виконаних досліджень і аналізу середня ринкова вартість після ДТП колісного транспортного засобу MERCEDES-BENZ д.р.н. НОМЕР_4 станом на 01.09.2023 року складає 54 488,34 грн. 

Згідно даних розрахунку розміру страхового відшкодування пошкодженого транспортного засобу за заявою ОСОБА_6 , розмір збитку визначається на підставі Звіту №328-23_1.102.23.0003919 від 11.09.2023 року ФОП ОСОБА_9 , Звіту №190/23 від 12.09.2023 року ФОП ОСОБА_10 , згідно яких вартість відновлювального ремонту становить – 142 761, 86 грн.; коефіцієнт фізичного зносу – 0,7; розмір збитку – 102 591, 32 грн., ринкова вартість транспортного засобу після ДТП – 54 488, 34 грн..

На підставі страхового акту №ARX3920794 від 17.11.2023 року ПАТ СК «АРКС» визнало цю подію страховим випадком та виплатило ОСОБА_6 страхове відшкодування за завдану шкоду у сумі 48 102, 98 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №1016131 від 20.11.2023 року. 

За ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Виходячи з положень ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно положень ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частини 1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Регресне зобов`язання виникає лише у випадках, передбачених законом, і має похідний характер, оскільки підставою його виникнення є виконання іншою особою відповідного зобов`язання.
Підставою регресного позову є відповідальність заподіювана шкоди за завдану шкоду та факт виплати позивачем, що пред`явив регресну вимогу, певної грошової суми в рахунок відшкодування завданої шкоди.

Відповідно до пункту «г» п.п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

У апеляційній скарзі Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» як на підставу обґрунтованості своїх вимог про відшкодування шкоди в порядку регресу, посилається на те, що оскільки мали місце обставини невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу під керуванням відповідача ОСОБА_1 , винність якого встановлена постановою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 20.10.2023 року, то воно як страховик, який відшкодував потерпілій особі страхове відшкодування, об`єктивно набув права звернення з відповідним регресним позовом до відповідача.
Ці посилання апелянта колегія суддів відхиляє як такі, що не підтверджені належними, достатніми і достовірними доказами знаходження автомобіля ІVECO д.р.н. НОМЕР_1 на момент дорожньо-транспортної пригоди в технічно несправному стані, адже постанова Здолбунівського районного суду Рівненської області від 20.10.2023 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди,в даному випадку не може розцінюватися як преюдиційний акт.
У п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» судам роз`яснено, що відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Інші прийняті в рамках кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення постанови оцінюються судом згідно з положеннями ст. 212 ЦПК України. На підтвердження висновку суду щодо розміру відшкодування збитків у рішенні, крім посилання на вирок у кримінальній справі чи постанову у справі про адміністративне правопорушення, необхідно також зазначати докази, подані сторонами при розгляді цивільної справи (наприклад, врахування матеріального становища відповідача або вини потерпілого).

Постановою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 20.10.2023 року встановлено, що 01.09.2023 року о 12 год.28 хв. на 180 км. + 600 м. а/д Городище – Рівне – Старокостянтинів, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом IVECO д.р.н. НОМЕР_1 , був неуважним, перед початком руху не переконався в надійності розташування і кріплення вантажу, також під час руху не проконтролював, щоб запобігти його падінню та створенню перешкод для руху, чим порушив вимоги пунктів 2.3. б, 22.2 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого допустив відкриття заднього борту кузова транспортного засобу та випадіння гарячої асфальтобетонної суміші на автомобілі марки AUDI д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , автомобіль SKODA д.р.н. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 , автомобіль MERCEDES-BENZ д.р.н. НОМЕР_4 , яким керував ОСОБА_4 , які рухалися проїзною частиною.
З постанови вбачається, що технічний стан автомобіля IVECO д.р.н. НОМЕР_1 , яким керував відповідач, не був предметом дослідження при розгляді справи про адміністративне правопорушення та з даного питання суд жодних висновків не робив. У ній відповідачу ставиться у вину те, що він був неуважним, перед початком руху не переконався в надійності розташування і кріплення вантажу, також під час руху не проконтролював, щоб запобігти його падінню та створенню перешкод для руху, чим порушив вимоги пунктів 2.3. б, 22.2 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого допустив відкриття заднього борту кузова транспортного засобу та випадіння гарячої асфальтобетонної суміші на автомобілі. Вказані обставини зі змісту постанови відповідачем ніяким чином не оспорювалися і останній визнав вину у вчиненому. 
Однак у постанові не зазначається про невідповідність технічного стану та обладнання транспортного засобу IVECO д.р.н. НОМЕР_1 існуючим вимогам Правил дорожнього руху і такі факти і обставини у вину відповідачу ОСОБА_1 у постанові Здолбунівського районного суду Рівненської області від 20.10.2023 року не ставилися. 
Таким чином, технічний стан транспортного засобу IVECO д.р.н. НОМЕР_1 не був предметом дослідження на місці вчинення ДТП працівниками поліції, жоден документ, в тому числі акт відповідності стану транспортного засобу не складався. Також будь-які інші експертні дослідження, в тому числі за участі страхової компанії не проводилися, документальне підтвердження щодо проведення таких дій суду не надано. 
У постанові про притягнення до адміністративної відповідальності відповідача не зазначено також і про порушення вимог до технічного стану та обладнання транспортного засобу передбачених п.31 ПДР «Технічний стан транспортних засобів та їх обладнання», на порушення яких вказує апелянт. 

Відповідно до п. 31.4 Правил дорожнього руху, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності вимогам, які містяться в переліку семи підпунктів з абзацами. Однак такі порушення в діях відповідача не встановлені та не доведені іншою стороною.
Також відповідач не притягувався до адміністративної відповідальності за експлуатацію транспортного засобу з технічними несправностями, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його заборонена (ч. 1 ст. 121 КУпАП).
Таким чином постанова Здолбунівського районного суду Рівненської області від 20.10.2023 року не може бути достатнім доказом, що свідчить про невідповідність технічного стану автомобіля IVECO д.р.н. НОМЕР_1 , яким керував відповідач ОСОБА_1 , існуючим вимогам Правил дорожнього руху, що стало безпосереднім наслідком спричинення збитків позивачеві.

Для відшкодування шкоди в порядку регресу за правилами п. г.) ст. 38.1.1 Закону, обов`язково необхідно довести в сукупності такі факти, як спричинення страхувальником або водієм забезпеченого транспортного засобу дорожньо-транспортної пригоди та визначення в установленому порядку, що дорожньо-транспортна пригода була безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Отже, при пред`явленні позову з вказаних підстав позивачем не здійснено перевірку належності технічного стану автомобіля IVECO д.р.н. НОМЕР_1 існуючим вимогам ПДР, не проведено жодних експертиз та не встановлено причинно-наслідковий зв`язок події ДТП, як і не надано доказів на підтвердження того, що причиною ДТП, а саме того, що у автомобіля, яким керував відповідач, відкрився задній борт кузова транспортного засобу та сталося випадіння асфальтобетонної суміші, була саме технічна несправність автомобіля IVECO д.р.н. НОМЕР_1 чи окремих його елементів.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

У протоколі перевірки технічного стану транспортного засобу №00750-01305-23 від 18.07.2023 року автомобіль IVECO д.р.н. НОМЕР_1 визнано технічно справним, наступна дата чергового проходження обов`язкового технічного контролю не пізніше 18.07.2024 року. Тобто за півтора місяці до дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 01.09.2023 року, була здійснена перевірка технічного стану автомобіля IVECO д.р.н. НОМЕР_1 та він був визнаний технічно справним.

Оцінюючи встановлені обставини справи у сукупності та взаємозв`язку із нормами закону, якими ті врегульовані, апеляційний суд доходить висновку про те, що позивачем не надано суду достатніх доказів та не доведено факту існування в сукупності обставин, визначених п. г) ч.1 ст. 38 Закону, а саме: визначення в установленому порядку, що дорожньо-транспортна пригода була безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху, а тому відмова суду першої інстанції у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу є обґрунтованою та законною.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував. 

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, частково задовольнивши позовні вимоги, та постановив рішення з додержанням вимог норм матеріального та процесуального права, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» залишити без задоволення.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 20 жовтня 2025 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 02 квітня 2026 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Хилевич С. В.

Шимків С. С.