ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження № 11-кп/821/253/26 Справа № 690/214/22 Категорія: ч. 4 ст. 185 , ч. 2 ст. 307 КК України 	Головуючий у І інстанції ОСОБА_1  Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2 	

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року м. Черкаси   
Черкаський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
за участю секретарки - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
обвинуваченого - ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу прокурора Звенигородської окружної прокуратури Черкаської обл. ОСОБА_9 на вирок Багачевського міськсуду Черкаської обл. від 1.10.2025 р. у об`єднаних кримінальних провадженнях № 12022250360000181 від 21.02.2022 р. та 12022250360000331 від 03.05.2022 р., -

В С Т А Н О В И В:

Зазначеним вироком ОСОБА_8 , який народився
ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Ватутіне Звенигородського р-ну 
Черкаської обл., українець, громадянин України,
який має загальну повну середню освіту, не од-
ружений, не працює, ранішесудимий: 
- 12.10.2005 р. Ватутінським міськсудом Черка-
ської обл. за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 187 
КК України до 4 років позбавлення волі, на підс-
таві ст.75 КК України звільнений від відбування
покарання з іспитовим строком 2 роки; 
- 27.12.2005 р. Ватутінським міськсудом Черкась-
кої обл. за ч. 3 ст. 185, 71 КК України до 5 років
позбавлення волі;
- 12.06.2013 р. Рівненським райсудом Рівненсь-
кої обл. за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до 5 
років позбавлення волі. 
- 12.07.2018 р. Дарницьким райсудом м. Києва 
за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років 2 місяців
позбавлення волі. 
- 26.04.2022 р. Ватутінським міськсудом Черкась-
кої обл. за ч. 2 ст. 185, 75 КК України до 2 років
позбавлення волі, іспитовий строк 1 рік, 
зареєстрований за адресою: 

АДРЕСА_1 , 

визнаний винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.
На підставі п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбуття призначеного покарання за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, в зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Визнано винуватим ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 307 КК України, та призначено йому покарання:
- за ч. 1 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці;
- за ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років 3 місяці з конфіскацією 1/6 частини його майна;
- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років 4 місяці.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, визначено ОСОБА_8 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 6 років 4 місяці з конфіскацією 1/6 частини його майна.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків до покарання, призначеного ОСОБА_8 до відбуття за цим вироком за сукупністю злочинів, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ватутінського міськсуду Черкаської обл. від 26.04.2022 р. у виді позбавлення волі на строк 1 місяць, та визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 5 місяців з конфіскацією 1/6 частини його майна.
Початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі обчислювати ОСОБА_8 з дня набрання вироком законної сили.
Зараховано ОСОБА_8 у строк відбування остаточного покарання строк його попереднього ув`язнення з 26.05.2022 р. по дату набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Скасовано арешти, накладені ухвалою слідчого судді Звенигородського райсуду Черкаської обл. від 30.05.2022 р. у справі № 694/838/22 (провадження № 1-кс/694/316/22) на 4 грошові купюри номіналом по 50 грн. (серії ЕЛ № 4150719, серії СУ № 6007075, серії УЗ № 6346419, серії УБ № 2781218) та мобільний телефон TECNO IMEI: НОМЕР_1 з сім-картою мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_2 , та ухвалою слідчого судді Звенигородського райсуду Черкаської обл. від 19.05.2022 р. у справі № 694/739/22 (провадження № 1-кс/694/283/22) на телевізор плазмовий марки «Sharp 2tc32bd1x» (серійний № 909713446) з пультом управління до нього, оригінал специфікації до договорів 1, 2 № 01822306 від 6.05.2022 р. та оригінал відомості укладених договорів за період з 6.05.2022 р. по 8.05.2022 р..
Запобіжний захід ОСОБА_8 у виді тримання під вартою був продовжений до 29.11.2025 р., включно.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Стягнуто з ОСОБА_8 користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на проведення експертиз в сумі 5 491,82 грн. 
Питання про речові докази судом вирішені відповідно до вимог КПК України. 

Вироком суду встановлено, що 19.02.2022 р. приблизно об 11:00 год. ОСОБА_8 , перебуваючи на території пункту прийому металобрухту за адресою: вул. Транспортна, 4, м. Багачеве (попереднє найменування - Ватутіне) Звенигородського р-ну Черкаської обл., діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, реалізовуючи злочинний умисел спрямований на незаконне проникнення до нежитлового приміщення, порушуючи конституційне право недоторканості іншого володіння особи, передбачене ст. 30 Конституції України, шляхом відчинення вхідних дверей, які були не зачинені на замок, проник в підсобне приміщення на території даного пункту прийому металобрухту, яке перебуває у володінні ОСОБА_10 , який згоду на таке проникнення на надавав.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_8 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 162 КК України, - незаконне проникнення до іншого володіння особи.
Він же, 6.05.2022 р. приблизно о 9:30 год., в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 р. № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», строк дії якого продовжувався, діючи умисно з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, таємно, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, впевнившись у відсутності власника, шляхом підбору ключа до вхідних дверей, незаконно проник до приміщення кв. АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_11 , звідки таємно викрав належне останній майно, а саме: пилосос марки Gorenje VC1701GACWCY ринковою вартістю 800 грн., телевізор Sharp 2тс32bd1x з пультом керування до нього вартістю 2 766,67 грн., приставку Android TV Box-X96 mini 2/16 вартістю 716,67 грн., тепловентилятор Ardesto FHJ-2000W вартістю 229,50 грн., електричну праску Besser модель 10348 вартістю 226,67 грн., а також жіночий махровий бавовняний халат, жіночий халат з мікрофібри марки Nabaiji, wi-fi-роутер Netis, електричну праску Mirta модель IR-42016, електричний фен Philips, автоматичний тонометр Paramed? ринкову вартість яких не встановлено, та розпорядився цим майном на власний розсуд.
Таким чином, умисними діями ОСОБА_8 здійснив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, чим завдав матеріальних збитків потерпілій ОСОБА_11 щонайменше в сумі 4 739,51 грн.
Він же, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, за невстановлених досудовим розслідуванням та у ході судового розгляду обставин, незаконно придбав дві таблетки білого кольору, які згідно висновку експерта від 24.05.2022 р. № СЕ-19/124-22/4469-НЗПРАП, містять в своєму складі наркотичний засіб, обіг якої обмежено - метадон, масою 0,042 г та зберігав їх при собі з метою збуту до 2.05.2022 р., коли приблизно о 12:00 год., перебуваючи поблизу будинку за адресою: вул. Ювілейна, 12, м. Багачеве (попереднє найменування - Ватутіне) Звенигородського р-ну Черкаської обл., незаконно збув їх, продавши за 200 грн., особі зі зміненими анкетними даними ОСОБА_12 , залученому оперативними працівниками Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській обл. до проведення оперативного розшукового заходу - контроль за вчиненням злочину (оперативна закупка) в рамках оперативно-розшукової справи.
Таким чином, ОСОБА_8 здійснив незаконне придбання та зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних речовин.
Він же, повторно, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, за невстановлених досудовим розслідуванням та у ході судового розгляду обставин, незаконно придбав дві таблетки білого кольору, які згідно висновку експерта від 17.06.2022 р. № СЕ-19/124-22/5311-НЗПРАП, містять в своєму складі наркотичний засіб, обіг якої обмежено - метадон, масою 0,048 г та зберігав їх при собі з метою збуту до 26.05.2022 р., коли приблизно о 9:00 год., перебуваючи поблизу будинку за адресою: вул. Чайковського, 8 а, м. Багачеве (попереднє найменування - Ватутіне) Звенигородського р-ну Черкаської обл., незаконно збув їх, продавши за 200 грн., особі зі зміненими анкетними даними ОСОБА_12 , залученому оперативними працівниками Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській обл. до проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контроль за вчиненням злочину (оперативна закупка).
Таким чином, ОСОБА_8 здійснив незаконне придбання та зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних речовин, вчинені повторно.

Не заперечуючи доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, прокурор Звенигородської окружної прокуратури Черкаської обл. ОСОБА_13 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду стосовно ОСОБА_8 скасувати в частині кваліфікацій дій за епізодом крадіжки майна у ОСОБА_11 , яка мала місце 6.05.2022 р. через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Дослідити дані, що характеризують особу обвинуваченого та ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану, вчинена повторно.
У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Апеляційні вимоги мотивує тим, що даний вирок підлягає скасуванню через неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність в частині неправильної кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 185 КК України.
Так, органом досудового розслідування дії ОСОБА_8 за цим епізодом кваліфіковано як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану.
В ході судового розгляду суд дійшов помилкового висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_8 цим епізодом необхідно кваліфікувати без кваліфікуючої ознаки «проникнення у житло».
Разом з тим в ході судового розгляду та відповідно до фактичних обставин кримінального правопорушення, які встановлено судом, та які відповідають фактичним обставинам скоєння ОСОБА_8 вказаного злочину, встановлено, що проникнення до квартири потерпілої відбулось шляхом підбору ключа до вхідних дверей.
Відповідно до ст. 185 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України від 6.11.2009 р. № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», вирішуючи питання про наявність у діях винної особи такої кваліфікуючої ознаки, як проникнення в житло, інше приміщення чи сховище, суди повинні мати на увазі таке.
Під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища.
Вирішуючи питання про наявність у діях винної особи названої кваліфікуючої ознаки суди повинні з`ясовувати, з якою метою особа опинилась у житлі, іншому приміщенні чи сховищі та коли саме в неї виник умисел на заволодіння майном. Викрадення майна не можна розглядати за ознакою проникнення в житло або інше приміщення чи сховище, якщо умисел на викрадення майна у особи виник під час перебування в цьому приміщенні.
Під житлом потрібно розуміти приміщення, призначене для постійного або тимчасового проживання людей (будинок, квартира, дача, номер у готелі тощо). До житла прирівнюються також ті його частини, в яких може зберігатися майно (балкон, веранда, комора тощо), за винятком господарських приміщень, не пов`язаних безпосередньо з житлом (гараж, сарай тощо).
Між тим, зазначені вимоги закону України про кримінальну відповідальність не були дотриманні судом першої інстанції при кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за епізодом крадіжки майна у ОСОБА_11 . 
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 421 КПК України, обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.
Враховуючи необхідність застосування кваліфікуючої ознаки - проникнення у житло, тобто обставини, яка погіршує становище обвинуваченого ОСОБА_8 , згідно вимоги ч. 1 ст. 421 КПК України апеляційний суд повинен скасувати вирок з ухваленням нового вироку.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 20.06.2019 р. у справі № 183/3169/18, виходячи з системного аналізу вимог ч. 1 ст. 421 КК України, погіршення становища засудженого можливе лише при постановленні апеляційним судом свого вироку.
За таких обставин, апелянт вважає, що вирок суду стосовно ОСОБА_8 підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Потерпілі ОСОБА_14 та ОСОБА_11 в судове засідання апеляційного суду, призначене на 10.03.2026 р., не з`явились, належним чином були повідомлені про день, час та місце судового засідання про, що свідчать: стосовно потерпілого ОСОБА_14 довідка про доставку SMS-повідомлення у мобільний додаток Viber (т. 6, а. пр. 17); стосовно потерпілої ОСОБА_11 рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення на адресу потерпілої ОСОБА_11 (т. 5, а. пр. 222). Заяви про відкладення розгляду суду не надали. Справу було розглянуто без їхньої участі тому, що відповідно до вимог ст. 405 КПК України, їх участь не є обов`язковою.

Заслухавши доповідь судді, прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора та просив її задовольнити зі вказаних у ній підстав, захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які покладались на розсуд суду при розгляді апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з наступних підстав. 

Згідно ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.
Так, висновок місцевого суду щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, викладених у вироку суду, за який його засуджено, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується всією сукупністю досліджених судом доказів, які в судовому засіданні належним чином перевірено та оцінено, відповідно до вимог ст. 374 КПК України і викладені у вироку, не викликають сумнівів у своїй достовірності, а скоєні ОСОБА_8 кримінальні правопорушення правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 307, ч. 4 ст. 185 та ч. 2 ст. 307 КК України.
Крім того, висновок місцевого суду щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, викладених у вироку суду, не заперечується іншими учасниками провадження, враховуючи, що прокурор в апеляційній скарзі не оскаржує висновків суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, обставини вчинення кримінального правопорушення, доведеність вини, а інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали, тому вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевірялися, відповідно до ст. 404 КПК України.
Що стосується вимог апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність в частині кваліфікацій дій за епізодом крадіжки майна у потерпілої ОСОБА_11 , що мала місце 06.05.2022 р., то, на переконання апеляційного суду, такі доводи є слушними та підлягають до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне з собою скасування або зміну судового рішення у тому числі є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; застосування закону, який не підлягає застосуванню; неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту; призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, органом досудового розслідування дії ОСОБА_8 за епізодом таємного викрадення майна у ОСОБА_11 , яке мало місце 6.05.2022 р., кваліфіковано як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану(обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 12022250360000331 від 3.05.2022, а. пр. 7).
Так, 6.05.2022 р. ОСОБА_8 в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 р. № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», строк дії якого неодноразово продовжувався, діючи умисно, реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, впевнившись у відсутності власника, шляхом підбору ключа до вхідних дверей, незаконно проник до приміщення кв. АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_11 , звідки таємно викрав зазначене у вироку майно потерпілої та розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав матеріальних збитків потерпілій ОСОБА_11 щонайменше в розмірі 4 739,51 грн.
Як вбачається з вироку суду та не спростовано під час апеляційного перегляду, у обвинуваченого виник умисел на заволодіння майном потерпілої ОСОБА_11 не під час перебування в цьому приміщенні, а коли він побачив, що поїхав з квартири син потерпілої ОСОБА_11 , тому апеляційний суд дійшов висновку, що в діях обвинуваченого ОСОБА_8 наявна такакваліфікуюча ознака, як проникнення в житло.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_8 в судових дебатах визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 185 КК України, щиро розкаявся у їх вчиненні, тобто на переконання апеляційного суду сам обвинувачений погодився з тим, що кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України було вчинено ним за вказаних у обвинувальному акті обставин, зокрема і шляхом проникнення в житло потерпілої ОСОБА_11 за допомогою підбору ключа та інших кваліфікуючих ознак.
Проте, суд першої інстанції не врахував цівимоги закону України про кримінальну відповідальність та не дотримався їх при кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за епізодом крадіжки майна у ОСОБА_11 .
Згідно, п. 1) ч. 1 ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення.
Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 421 КПК України, обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.
Апеляційний суд дійшов висновку, що враховуючи необхідність застосування кваліфікуючої ознаки - проникнення у житло, тобто збільшення обсягу обвинувачення, що погіршує становище обвинуваченого, згідно вимог ч. 1 ст. 421 КПК України, апеляційний суд скасовує вирок з ухваленням нового вироку за вказаним епізодом злочинної діяльності через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Разом з тим, апеляційний суд виходить з того, що в апеляції прокурора, незважаючи на вимоги про збільшення обсягу обвинувачення, з яким погодився і апеляційний суд, не ставилося питання про призначення більш суворого покарання, а тому суд апеляційної інстанції позбавлений можливості призначити більш суворе покарання.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що вимоги апеляційної скарги прокурора Звенигородської окружної прокуратури Черкаської області ОСОБА_9 підлягають задоволенню, а вирок суду - скасуванню з постановленням нового вироку за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, в частині неправильної кваліфікації саме за вказаним епізодом.
В решті вирок необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, п. 3 ч. 1 ст. 407, 413, 420 та 421 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Вирок Багачевського міськсуду Черкаської обл. від 1.10.2025 р. стосовно ОСОБА_8 за епізодом таємного викрадення майна у ОСОБА_11 від 6.05.2022 р. - скасувати.
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за епізодом таємного викрадення майна у ОСОБА_11 від 6.05.2022 р., а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану та вчинене повторно.
ОСОБА_8 вважати засудженим до покарання, призначеного вироком суду першої інстанції.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з 11.03.2026 р.
Зарахувати ОСОБА_8 у строк відбутого покарання строк його попереднього ув`язнення з 26.05.2022 р. до 11.03.2026 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Апеляційну скаргу прокурора Звенигородської окружної прокуратури Черкаської області ОСОБА_9 - задовольнити. 

Вирок суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який утримується під вартою - в той самий строк з моменту вручення йому копії вироку суду.

Головуючий 

Судді