Справа № 127/40068/25
2/152/450/26 

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

21 квітня 2026 року          м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого судді – Войнаровського І.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
у с т а н о в и в:
22 грудня 2025 року ТОВ «Деал Фінанс Груп» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі – відповідач) про стягнення заборгованості. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованістьза договором кредиту №8135134 у розмірі 11712 грн та судові витрати.
Ухвалою Вінницького міського суду від 15 січня 2026 року цивільну справу передано за підсудністю до Шаргородського районного суду Вінницької області (а.с.50).
Ухвалою Шаргородського районного суду Вінницької області від 03 березня 2026 року прийнято до розгляду дану позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.58-59). 
Представник позивача у прохальній частині позовної заяви просить розгляд справи проводити без участі позивача та його представника, проти заочного розгляду справи не заперечують (а.с.4 на звороті).
09 квітня 2026 року від представника позивача до суду надійшла заява, в якій вона просить справу розглядати у відсутності представника позивача та не заперечує проти постановлення заочного рішення в даній справі (а.с.88).
25 березня 2026 року від представника відповідача – адвоката Кришини А.М. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона вказує, що позовна заява мотивована тим, що 01 серпня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання коштів у кредит №8135134, відповідно до умов якого відповідачу було надано у кредит грошові кошти в розмірі 3000 грн. 16 вересня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» було укладено Договір факторингу № 16/09/25, за умовами якого останній набув права вимоги до відповідача за вищезазначеним договором кредиту. Позивач просить стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості за Договором кредиту №8135134 від 01 серпня 2025 року в розмірі 11712 грн., з яких: 3000 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 2194,50 грн. – сума заборгованості за процентами; 517,50 грн. – сума заборгованості за комісією; 6000 грн. – сума заборгованості за пенею/неустойкою, а також сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 2662,40 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 4500 грн. Зазначає, що відповідачем позовні вимоги визнаються частково. ОСОБА_1 не заперечує факту укладання 01 серпня 2025 року кредитного договору №8135134 та отримання ним грошових коштів в розмірі 3000 грн. Також відповідач не заперечує щодо задоволення позову в частині стягнення з нього на користь позивача заборгованості за процентами в розмірі 2194,50 грн. та заборгованості за комісією в розмірі 517,50 грн. Однак, вважає, що неустойка, яка передбачена кредитним договором, нарахована у період дії в Україні воєнного стану, після 24 лютого 2022 року, вона підлягає списанню кредитодавцем та вимоги позивача про її стягнення з відповідача є незаконними, а тому позовні вимоги в частині стягнення суми заборгованості за пенею/неустойкою в розмірі 6000 грн. не визнаються. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу зазначає наступне. Відповідно до ст. 59 Конституції України, кожному гарантується право на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи (ст. 134 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 12 березня 2026 року між ОСОБА_1 та адвокатом Кришиною А.М. укладено Договір №12.03.26-01 про надання правничої допомоги, відповідно до п.3.2 якого відповідачем сплачено гонорар у фіксованому розмірі в сумі 3000 (три) тисячі гривень, що підтверджується квитанцією АТ КБ «Приватбанк» від 25 березня 2026 року. На підставі викладеного, представник відповідача просить: позовну заяву задовольнити частково; стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» заборгованість за кредитним договором № 8135134 від 01 серпня 2025 року в розмірі 5712 грн., з яких: 3000 грн. – заборгованість за основною сумою боргу; 2194,50 грн. – заборгованість за процентами; 517,50 грн. заборгованість за комісією. В решті позову відмовити. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу (а.с.71-73).
Розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд установив наступні обставини.
Судом встановлено, що 01 серпня 2025 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії (Надійний) №8135134, за умовами якого кредитодавець зобов`язується передати у власність відповідачу грошові кошти у розмірі 3000 грн, строком на 352 дні з процентною ставкою 0,95% в день, комісія за надання кредиту 17.25% від суми наданого кредиту. З метою отримання кредиту відповідач вказав номер електронного платіжного засобу № НОМЕР_1 , свої анкетні дані та ідентифікаційний код (а.с.11 на звороті - 19).
Відповідно до копії платіжної інструкції № 31014bda-7191-4299-860c-3d0cddb5657f, 01 серпня 2025 року, ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» перераховано 3000 грн на платіжний інструмент НОМЕР_1 , отримувач ОСОБА_2 (а.с.21).
Згідно з копією розрахунку суми заборгованості відповідача за договором позики №8135134, за період з 18 листопада 2025 року по 12 грудня 2025 року, наданого позивачем, заборгованість відповідача становить 11712 грн, з них: 3000 грн – заборгованість за тілом кредиту, 2194,50 грн – заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами, 517,50 грн – заборгованість за нарахованою та несплаченою комісією та 12000 грн – заборгованість за нарахованою та несплаченою комісією (а.с.6).
Відповідно до копії розрахунку заборгованості за договором №8135134 від 01 серпня 2025 року, наданим первісним кредитором, загальна заборгованість відповідача становить 11712 грн, з них: 3000 грн – заборгованість за тілом кредиту, 2194,50 грн – заборгованість за відсотками, 6000 грн – пеня, 517,50 грн – заборгованість за комісією (а.с.9 на звороті - 10).
16 вересня 2025 року між ТОВ «Деал Фінанс Груп» та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» укладено Договір факторингу №16/09/25, відповідно до умов якого, ТОВ «Деал Фінанс Груп» набуто права вимоги до відповідача за договором кредиту (а.с.22-31).
Згідно з повідомленням АТ КБ «Приватбанк» №20.1.0.0.0/7-260316/105311-БТ від 03 березня 2026 року, на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) та згідно з випискою по рахунку відповідача, 01 серпня 2025 року на рахунок відповідача зараховано 3000 грн (а.с.83).
Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, що виникають із кредитного договору, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі – ЦК України).
Так, відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа.
Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 512 ЦК України передбачено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, а саме: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
На підставі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язані в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно умов вищевказаного Договору відступлення прав вимоги та відповідно до вимог ст. ст. 512, 513, 514, 516, 517 ЦК України у зобов`язанні позичальника за кредитним договором відбулася заміна кредитора, а ТОВ «Деал Фінанс Груп» набуло статусу нового кредитора.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).
За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).
Отже, судом установлено факт не виконання відповідачем узятих зобов`язань за кредитним договором, що у свою чергу порушує право позивача на виконання умов договору.
Щодо стягнення заборгованості за пенею/неустойкою у розмірі 6000 грн, суд зазначає наступне.
Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного станув Україні» та Закону України «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та на момент винесення рішення продовжує діяти.
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за пенею/неустойкою у розмірі 6000 грн, задоволенню не підлягають.
Відповідно до статей 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. 
Згідно зі статтями 13 та 89 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
Отже, позов слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 5712 грн.
Щодо розподілу судових витрат суд виходить з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
Частиною 3 ст. 133 ЦПК України установлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Європейський суд з прав людини у п.95 рішення від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» вказав, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим. 
У п.154 рішення ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» Суд констатував, що в кожному з поданих рахунків-фактур, виписаних адвокатом заявника, зазначено загальну вартість багатьох юридичних послуг, без уточнення вартості кожної окремої послуги. Також, Суд висловив сумнів щодо існування об`єктивної необхідності здійснення деяких витрат, зазначених у цих рахунках-фактурах, зокрема, Суд не встановив, який прямий зв`язок може існувати між, в тому числі, листуванням зі сторонами процесу і не зі сторонами процесу з судовою процедурою. При цьому, Суд нагадав, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір; тим часом сума, що її вимагав заявник, – в будь-якому разі була надмірна.
Представником позивача було укладено договір про надання правничої допомоги №22-08/25/ДІЛ від 22 серпня 2025 року з адвокатом Ткаченко Ю.О. (а.с.31 на звороті – 34). 
Відповідно до витягу з Акту №3-ДІЛ від 08 грудня 2025 року приймання-передачі наданої правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги №22-08/25/ДІЛ від 22 серпня 2025 року, де зазначено перелік наданих послуг позивачеві на суму 4500 грн, а також надано акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги (а.с.34 на звороті – 36).
Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Водночас зі змісту ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Суд враховує те, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із ціною позову та/або значенням справи для сторони, складністю справи та виконаними адвокатом роботами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт.
Крім того, суд зауважує, що провадження у справі здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, тому представник позивача не приймає участі в судових засіданнях, що враховується судом при розподілі витрат на правничу допомогу. 
Суд вважає, що зазначена сума адвокатських витрат в сумі 4500 грн. є неспівмірною зі складністю справи, яка є малозначною, та обсягом наданих адвокатських послуг. 
Відтак, суд вважає, що співмірною у цій справі компенсацію вартості виконаної адвокатом роботи лише у сумі 2000 грн., з урахуванням, що позовні вимоги задоволено частково, а також складності справи, обсягу наданих у цьому випадку адвокатських послуг і виконаних робіт у межах підготовки справи до розгляду та впродовж судового розгляду. Зазначена сума адвокатських витрат є співмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи, зважаючи на складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг.
На підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу представник відповідача надала суду копію договору №12.03.26-01 про надання правничої (правової) допомоги від 12 березня 2026 року, копію акту прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правничої (правової) допомоги №12,03,26-01 від 12 березня 2026 року на суму 3000 грн та копію чеку АТ КБ «Приватбанк» 25 березня 2026 року на суму 3000 грн.
Таким чином встановлено, що відповідачем понесені судові витрати за надання правової допомоги. Ці витрати пов`язані з розглядом справи, їхній розмір є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову та значення справи для сторін. 
Крім того, суд зауважує, що провадження у справі здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, тому представник відповідача не приймає участі в судових засіданнях, що враховується судом при розподілі витрат на правничу допомогу. 
Таким чином, суд доходить висновку, що із заявлених представником відповідача 3000 грн, з позивача слід стягнути на користь відповідача, судові витрати понесені за надання професійної правничої допомоги лише в сумі 1500 грн. Саме така сума витрат на правничу допомогу, на думку суду, буде відповідати принципу справедливості, враховуючи, що позовні вимоги позивача до відповідача були задоволені на 48,77%. 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Деал Фінанс Груп» судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1181,40 грн.
Керуючись статтями 13, 15, 16, 525, 526, 625, 629, 1048, 1049, 1054 ЦК України, статтями 12, 13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,
у х в а л и в :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути із  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» заборгованість за договором кредитної лінії (Надійний) №8135134 від 01 серпня 2025 року у розмірі 5712 (п`ять тисяч дванадцять) гривень, з них: 3000 грн – заборгованість за тілом кредиту, 2194,50 грн – заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами, 517,50 грн – заборгованість за комісією.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» понесені судові витрати на професійну правову допомогу у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень та понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1181 (одна тисяча сто вісімдесят одну) гривню 40 копійок.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на правову допомогу у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень.

Згідно зі статтями 273, 354, 355 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.В. Войнаровський