Справа № 159/474/26
Провадження № 3/159/471/26

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2026 року м. Ковель

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області Смалюх Р.Я., за участю прокурора Антонюк А.П., особи, яка притягується до адміністративної відповідалоьності ОСОБА_1 , захисника Горблюка Р.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління стратегічних розслідувань у Волинській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України (паспорт громадянина України НОМЕР_1 ), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , офіційно не працевлаштованого, за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 ставиться у провину те, що він, будучи поліцейським роти з обслуговування міста Ковель управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, маючи обов`язок подати щорічну декларацію за 2021 рік (продовжується діяльність) не пізніше 31 січня 2024, не виконав його у встановлений строк у зв`язку з перебуванням під вартою в ДУ «Луцький слідчий ізолятор», однак після звільнення з-під варти 03.02.2025 та відновлення об`єктивної можливості доступу до особистого кабінету в Єдиному державному реєстрі декларацій не подав декларацію невідкладно, а вчинив це без поважних причин лише 07.03.2025, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», вчинивши тим самим адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП).
Крім цього,  ОСОБА_1 ставиться у провину те, що він, будучи поліцейським роти з обслуговування міста Ковель управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції Національної поліції України, маючи обов`язок подати щорічну декларацію за 2022 рік (продовжується діяльність) не пізніше 31 січня 2024, не виконав його у встановлений строку зв`язку з перебуванням під вартою в ДУ «Луцький слідчий ізолятор», однак після звільнення з-під варти 03.02.2025 та відновлення об`єктивної можливості доступу до особистого кабінету в Єдиному державному реєстрі декларацій не подав декларацію невідкладно, а вчинив це без поважних причин лише 07.03.2025, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», вчинивши тим самим адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6КУпАП.
Крім цього, ОСОБА_1 ставиться у провину те, що він, будучи поліцейським роти з обслуговування міста Ковель управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції Національної поліції України, маючи обов`язок декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування «при звільненні» за період, який не був охоплений раніше поданими деклараціями з 01.01.2023-10.03.2023,не пізніше 31 січня 2024, не виконав його у встановлений строку зв`язку з перебуванням під вартою в ДУ «Луцький слідчий ізолятор», однак після звільнення з-під варти 03.02.2025 та відновлення об`єктивної можливості доступу до особистого кабінету в Єдиному державному реєстрі декларацій не подав декларацію невідкладно, а вчинив це без поважних причин лише 07.03.2025, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», вчинивши тим самим адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Крім цього,  ОСОБА_1 будучи поліцейським роти з обслуговування міста Ковель управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, маючи обов`язок подати щорічну декларацію за 2023 рік (після звільнення) не пізніше 01 квітня 2024, не виконав його у встановлений строку зв`язку з перебуванням під вартою в ДУ «Луцький слідчий ізолятор», однак після звільнення з-під варти 03.02.2025 та відновлення об`єктивної можливості доступу до особистого кабінету в Єдиному державному реєстрі декларацій не подав декларацію невідкладно, а вчинив це без поважних причин лише 10.06.2025, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», вчинивши тим самим адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією.
Такими діяннями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-6КУпАП.

Згідно з ст. 36 КУпАП, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Отже, справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, слід розглядати одночасно, тому постановою від 18.02.2026 суд об`єднав в одне провадження справи №159/474/26, 159/475/26, 159/476/26, 159/477/26 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, присвоївши справі єдиний унікальний номер №159/474/26.

Суддя роз`яснив особі яка притягується до адміністративної відповідальності положення ст. 63 Конституції України, права передбачені ст. 268 КУпАП.
Прокурор у судовому засіданні зазначив, що обставини викладені у протоколах про адміністративні правопорушення доводяться доказами які до них додаються, вважав доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, просив суд накласти стягнення у виді штрафу.
ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину не визнав. Пояснив, що у період з 26.01.2023 по 03.02.2025 перебував під вартою, а тому був позбавлений можливості зібрати необхідну інформацію для заповнення та подання декларацій за 2021, 2022, за період з 01.01.2023 по 10.03.2023 (при звільненні) та за 2023 роки вчасно. Після того як звільнився з під-варти у нього існували обов`язок не залишати населений пункт у якому проживає без дозволу прокурора. У березні 2025 він звернувся до прокурора з проханням надати йому дозвіл залишити с. Колодяжне для виготовлення ЕЦП та збору інформації необхідної для подання декларацій. Подав 4 декларації 07.03.2025 як тільки зібрав усю необхідну інформацію для їх заповнення та виготовив ЕЦП. Як йому стало потім відомо виявилось що декларація за 2023 рік ним не подана, а тому він її подав у червні 2025 після того як йому про це повідомили з НАЗК. 
Адвокат Горблюк Р.В. вважав, що провадження у справі про адміністративне правопорушення необхідно закрити у зв`язку з тим, що пройшли строки передбачені ст. 38 КУпАП про притягнення до адміністративної відповідальності, щодо несвоєчасного подання декларацій за 2021, 2022 та за період 01.01.2023-10.03.2023 (при звільнені), щодо несвоєчасного подання декларації за 2023 рік то в цій частині провадження необхідно закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, адже існували поважні причини її несвоєчасного подання.

Диспозиція ч. 1 ст. 172-6 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 45 особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а","в"-"г" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
Як передбачено в абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.
Відповідно до вимог абзацу 2, частини 2 ст. 45 Закону, особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а”, "в"-"г" пункт) 2 частини першої статті 3, зобов`язані до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.
Внесеними змінами до Закону України «Про запобігання корупції» на час дії воєнного стану встановлено, що особи, які у 2022-2023 роках не подавали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до ст. 45 цього закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року. Суб`єкти декларування зазначені у частинах сьомій-чотирнадцятій статті 45 цього Закону, подають відповідні декларації у строки, встановлені частинами сьомою-чотирнадцятою статті 45 цього Закону, якщо відповідні декларації не було подано раніше.

Витягом з наказу №326 о/с від 23.08.2017 Департаменту патрульної поліції підтверджується призначення за конкурсом ОСОБА_1 поліцейським роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у місті Луцьку.
Витягом з наказу №218 о/с від 13.03.2018 Департаменту патрульної поліції підтверджується призначення ОСОБА_1 поліцейським роти обслуговування м. Ковель.
Коіпєю наказу №255 о/с від 10.03.2025 Департаменту патрульної поліції підтверджується звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 з 10.03.2023.
Відповідно до Закону України «Про запобігання корупції», поліцейські прямо визначені як суб`єкти, на яких поширюється дія цього Закону (пп. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції»)
Отже, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 будучи поліцейським роти обслуговування м. Ковель зобов`язаний був подавати декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави за 2021, 2022 роки, за період з 01.01.2023 по 10.03.2023, та за 2023 рік.
Отже, суд дійшов висновку, що декларації за 2021, 2022, за період з 01.01.2023 по 10.03.2023 (при звільненні) повинні були бути подані ОСОБА_1 до 31.01.2024.
Декларація за 2023 рік (після звільнення) мала бути подана ОСОБА_1 до 31.03.2024 включно.

25.12.2025 Національне агентство з питань запобігання корупції звернулося до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України з листом у якому повідомило про виявлення невчасного подання ОСОБА_1 декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
07.01.2026 Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції повідомив Волинське управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про виявлення несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, з вказівкою здійснити заходи передбачені чинним законодавством.
Отже, суддя дійшов висновку, що адміністративні правопорушення які ставляться у провину ОСОБА_1 були виявлені уповноваженими на те органами 07.01.2026.

Дорученням №4 від 21.01.2026 підтверджуються повноваження особи, яка склала протоколи про адміністративні правопорушення №09-2026 від 27.01.2026, №07-2026 від 27.01.2026, №08-2026 від 27.01.2026, №06-2026 від 27.01.2026, складати протоколи про адміністративні правопорушення за ч.1 ст. 172-6 КУпАП щодо працівників поліції, що відповідає положенням п.1 ч.1 ст.255 КУпАП.

Послідовностями дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», роздруківкою щорічної декларації за 2021 рік суб`єкта декларування ОСОБА_1 підтверджується, що вона була подана 07.03.2025.
Послідовностями дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», роздруківкою щорічної декларації за 2022 рік суб`єкта декларування ОСОБА_1 підтверджується, що вона була подана 07.03.2025.
Послідовностями дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», роздруківкою декларації поданої «при звільненні» (за період, який не був охоплений раніше поданими деклараціями за період з 01.01.2023 по 10.03.2023) суб`єкта декларування ОСОБА_1 підтверджується, що вона була подана 07.03.2025.
Послідовностями дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», роздруківкою щорічної декларації за 2023 рік (після звільнення) суб`єкта декларування ОСОБА_1 підтверджується, що вона була подана 10.06.2025.
Отже, зазначені декларації були подані з порушенням строку, зазначеного у вказаному вище Законі.

Встановлюючи чи наявні поважні причини несвоєчасного подання декларацій, суддя зазначає таке.
Згідно листа Державної установи «Луцький слідчий ізолятор» від 14.01.2026 № СІ/238/4 ОСОБА_1 з 26.01.2023 по 03.02.2025 утримувався в ДУ «Луцький слідчий ізолятор» звільнений з-під варти 03.02.2025 у зв`язку із внесенням застави.
Ухвалою слідчого судді від 08.07.2024 у справі №159/1699/23 визначено обов`язки ОСОБА_1 у разі внесення застави, серед яких не відлучатись з населеного пункту за місцем проживання (с. Колодяжне). Ухвалою від 02.06.2025 зазначені вище обов`язки було змінено, та заборонено ОСОБА_1 залишати межі Волинської області.
Хоча в переліку статей КУпАП чи ЗУ "Про запобігання корупції" немає вичерпного списку поважних причин, на переконання судді перебування особи під вартою (позбавлення свободи) об`єктивно унеможливлює доступ особи до засобів електронного зв`язку та ЕЦП для заповнення декларації на сайті НАЗК, а також створює суттєві перешкоди, і в деякій мірі унеможливлює, збирання інформації необхідної для коректного заповнення декларації. 
Також суддя враховує, що ЗУ «Про запобігання корупції» передбачає спеціальні терміни (90 днів після звільнення/повернення) для осіб, які були в полоні, інтерновані або перебували на тимчасово окупованих територіях, а також для осіб, які направлені до інших держав для участі в операціях з підтримання миру (п.11, 12 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції»).
Аналогічний підхід щодо поважності причин, зокрема перебування у місцях позбавлення волі, застосовується і в податковому законодавстві для продовження граничних строків подання звітності (п. 102.6.3 ст. 102 Податкового кодексу України).
Також суддя звертає увагу, що відповідно до вимог ЗУ «Про запобігання корупції» суб`єктам декларування надано право подати декларації у період з 01 січня по 31 березня відповідного року за попередній рік, тобто суб`єктам декларування надано три місяці на збирання відповідних даних та документів необхідних для заповнення подачі декларації.
Також суд звертає увагу, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» від 20.09.2023 п. 2-7 Перехідних положень ЗУ «Про запобігання корупції» було викладено у новій редакції, відповідно до якого особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану", подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року.
Зазначені зміни набули чинності 12.10.2023, Закон України від 23.09.2023 опублікований в газеті Голос України 11.10.2023.
Отже, у зв`язку із вказаними вище змінами, суб`єкти декларування мали 111 днів для подання декларацій за 2021, 2022 та декларацій які мали бути подані у 2023 році.

Суддя встановив, що з-під варти ОСОБА_1 звільнився 03.02.2025, а декларації за 2021, 2022 роки та за період з 01.01.2023 по 10.03.2023 (при звільненні), були подані 07.03.2025, тобто через 32 дні після звільнення з-під варти.
Враховуючи наведене вище, на переконання судді, подання ОСОБА_1 зазначених вище декларацій відбулося з пропуском встановленого законом строку. 
Водночас, вказані декларації були подані ОСОБА_2 у строк який не перевищує строку, який мали інші суб`єкти декларування після відновлення обов`язку для їх подання.
Відтак, суддя вважає, що декларацій за за 2021, 2022 та декларації при звільненні (за 01.01.2023-10.03.2023) були подані ОСОБА_1 з пропущенням встановленого законом строку на їх подання з поважних причин, а тому у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, а тому у цій частині провадження у справі про адміністративні правопорушення необхідно закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Водночас роздруківкою декларації поданої за 2023 рік (щорічна декларація після звільнення) суб`єкта декларування ОСОБА_1 підтверджується, що вона була подана 10.06.2025, тобто через 127 днів (більше 4 місяців) після звільнення ОСОБА_1 з-під варти.
Також суддя бере до уваги, що ОСОБА_1 у судовому засіданні повідомив, що він звернувся до прокурора з проханням надати йому дозвіл на виїзд за межі населеного пункту у якому проживав (с. Колодяжне) для того щоб отримати ЕЦП та зібрати інформацію для подання декларації лише у березні 2025, тобто по спливу близько місяця з того часу як був звільнений з під варти. Після отримання дозволу прокурора, як зазначив ОСОБА_1 , він подав 07.03.2025 декларації за 2021, 2022, 01.01.2023-10.03.2023 (при звільненні).
Докази того, що ОСОБА_1 намагався 07.03.2025 подати декларацію за 2023 рік 07.03.2025 у матеріалах справи відсутні.
Отже, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 мав можливість подати декларацію за 2023 рік щонайменше 07.03.2025, однак подав її лише 10.06.2025 через 127 днів після звільнення з під варти, що значно перевищує строк який мали інші суб`єкти декларування для подання декларації за 2023 рік.
Враховуючи зазначені вище обґрунтування, суддя вважає, що у цьому випадку ОСОБА_1 декларація була подана з пропущенням строку для її подання без поважних причин, а тому у його діях міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 с.172-6 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
У статті 2 КУпАП зазначено, що законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.
Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Велика палата Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2018 року у справі № 810/1224/17 (К/9901/17539/18) (провадження № 11-733апп18), http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/79300690, дійшла висновку, що згідно із загальноприйнятим у теорії права визначенням, яке підтримує Велика Палата Верховного Суду, триваючим є правопорушення, яке починається з бездіяльності (невиконання обов`язку у строк), а потім триває протягом певного проміжку часу до моменту:
1) фактичного виконання установленого обов`язку (подання декларації із запізненням);
2) виявлення правопорушення компетентним органом.
Отже, якщо особа подала декларацію із запізненням, правопорушення вважається закінченим саме в день фактичного подання декларації.
Відтак, не подавши вчасно декларації за 2021, 2022, 2023 роки та за 01.01.2023-10.03.2023 ОСОБА_3 перманентно перебував у стані порушення, до моменту їх подання. Відтак день подання зазначених вище декларацій є днем закінчення правопорушення, яке ставиться йому у провину, а тому дворічний строк на притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , що передбачений ст. 38 КУпАП, суддя обчислює саме з дати фактичного подання декларацій.

Суддя не погоджується з твердженням прокурора, що незначний час (трохи більше 33 хвилин) на заповнення і подачу усіх декларацій, які витратив ОСОБА_1 , свідчать про те, що йому не було необхідно стільки ж часу, скільки було наданого законом іншим суб`єктам декларування, а тому міг подати їх невідкладно після звільнення з під варти.
На переконання судді усі суб`єкти декларування є рівними у реалізації своїх прав та виконанні обов`язків. Законодавець не передбачив зменшення чи збільшення часу необхідного для подання декларації, в залежності від обсягу інформації, яка має бути внесена у декларацію, та індивідуальних можливостей кожного суб`єкта декларування.
Подаючи декларацію суб`єкт декларування бере на себе відповідальність за достовірність інформації, що у ній зазначена і у випадку, якщо останній зазначив не достовірну інформацію, він може нести за це відповідальність.

Визначаючи вид та міру адміністративного стягнення, яке слід накласти на ОСОБА_1 , суддя враховує фактичні обставини справи, характер вчинених правопорушень, особу правопорушника, його майновий стан, ступінь його вини, відсутність обтяжуючих обставин та обставин, які пом`якшують покарання, вимоги санкції статті за якою останній притягується до відповідальності, суддя вважає, що ОСОБА_1  слід обрати адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
На думку судді таке стягнення буде необхідним і достатнім для виховання правопорушника в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Згідно з п. 5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665,60 грн, які стягуються на користь держави.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 35, 36, 221, 280, 283, 284, 287, 294 КУпАП, Законом України «Про судовий збір», суддя

п о с т а н о в и в :
Провадження у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.172-6 КУпАП, щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, в частині несвоєчасного подання декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021, 2022 роки та за період з 01.01.2023 по 10.03.2023 (при звільненні).

ОСОБА_1  визнати винуватим, у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, в частині несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави за 2023 рік (після звільнення), та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок.
Штраф має бути сплачений добровільно протягом 15 днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу. У разі несплати штрафу у строк, встановлений частиною першою статті 307 КУпАП, відповідно до частини другої статті 308 КУпАП, штраф стягується у порядку примусового виконання постанови в подвійному розмірі.

Стягнути з ОСОБА_1  на користь держави судовий збір в сумі 665,60 грн на рахунок UA908999980313111256000026001 Код класифікації доходів бюджету 22030106, призначенняплатежу – Судовий збір в дохід держави (адмінправопорушення).

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, або прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення, при цьому строк давності призупиняється на час розгляду скарги у разі оскарження постанови або на період відстрочки її виконання згідно зі статтею 301 КУпАП.

Суддя 	Р. Я. Смалюх