ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року	Львів	Справа № 380/1440/26 пров. № А/857/9089/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
судді-доповідача -	Шевчук С. М.	
суддів -	Кухтея Р. В.	
 	Носа С. П.	

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2026 року про повернення позовної заяви у справі № 380/1440/26 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю “Німері Голд” про стягнення коштів,

місце ухвалення судового рішення 	м.Львів	
суддя у І інстанції	Андрусів У.Б.	
дата складання повного тексту рішення	не зазначена	

ВСТАНОВИВ:
І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2026 року у справі № 380/1440/26 позовну заяву Головного управління ДПС у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Німері Голд» (ЄДРПОУ – 44719254) про стягнення податкового боргу – повернуто позивачеві.
Не погоджуючись з обумовленою ухвалою суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити постанову, якою направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Зокрема скаржник зазначив, що відповідно до п. 56.11. статті 56 ПК України - не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків. При цьому скаржник вказав, що жодною нормою права та практикою застосування норм права не передбачено обов`язку контролюючого органу чекати спливу шестимісячного терміну для звернення до суду з позовом про оскарження виставленої вимоги. Формування та направлення Податкової вимоги є одним із послідовних необхідних досудових дій, які повинні бути вчинені контролюючим органом. Водночас, пункти 95.1 та 95.2 статті 95 Податкового кодексу України не визначають кінцевого строку, з яким пов`язують право контролюючого органу на звернення до суду з позовом про стягнення податкового боргу, а лише містить вимогу, що таке стягнення відбувається не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Згідно з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 19 червня 2020 року у справі № 520/12807/19, від 12 травня 2022 року у справі № 420/9673/20, позов з вимогою про стягнення коштів, яка ґрунтується на підставі рішення контролюючого органу, може бути ним поданий до суду не раніше закінчення строку, встановленого для судового оскарження такого рішення (у даних випадках під рішенням контролюючого органу на підставі якого подано позов мається на увазі ППР на підставі яких виник податковий борг).
Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Про розгляд апеляційної скарги позивач повідомлений через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду. 
Судом вжито заходів надіслання ухвали про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду на поштову адресу відповідача, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази. 
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на ухвалу, зазначену у п.3 ч.1 ст.294 КАС України, суд апеляційної інстанції з урахуванням ч.2 ст.312 КАС України здійснює розгляд апеляційної скарги в порядку письмового провадження.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що станом на дату звернення позивача з цим позовом до суду (27.01.2025) не сплинув шестимісячний строк, встановлений частиною другою статті 122 КАС України для оскарження відповідачем податкової вимоги, на підставі якої позивачем заявлено вимогу про стягнення коштів в рахунок погашення податкового боргу

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Головне управління ДПС у Львівській області (місцезнаходження: вул. Стрийська, буд. 35, м. Львів, 79026; ЄДРПОУ 43968090) звернулося з позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Німері Голд» (місцезнаходження: вул. С. Бандери, буд. 13, м. Львів, Львівська обл., 79013; ЄДРПОУ 44719254), у якому просило стягнути до бюджету кошти з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей, обслуговуючих такого платника податків в розмірі 127063638,09 грн.
Зі змісту позовної заяви слідує, що позивач звернувся з позовом про стягнення боргу за період 20.12.2024 по 20.10.2025 року перед бюджетом, який станом на 19.01.2026 року становить 127 063 638,09 грн., та який складається з: 
пені за порушення у сфері ЗЕД (21081000) – 127 063 298,09 грн. 127 063 298,10 грн. – штрафна санкція, залишок несплаченого податкового зобов`язання, яке виникло відповідно до податкового повідомлення-рішення форми «С» №41235/13-01-07-10/44719254 вiд 08.09.2025р. (дата виникнення боргу 20.10.2025 р.);
податку на прибуток підприємств який сплачують інші підприємства (11021000) – 340,00 грн. 340,00 грн. – штрафна санкція, залишок несплаченого податкового зобов`язання, яке виникло відповідно до податкового повідомлення-рішення форми «ПС» №52216/13-01-07-10/44719254 вiд 06.12.2024р. (дата виникнення боргу 20.12.2024 р.). 
Відповідач стверджує, що передумовою виникнення податкового боргу є наявність та несвоєчасна сплата узгодженого податкового зобов`язання.
Головним управлінням ДПС у Львівській області також винесено податкову вимогу 30.10.2025 року № 0022069-1302-1301, яку надіслано платнику податків. Вказана податкова вимога, згідно з долученої до позовної заяви копією поштового відправлення із рекомендованим повідомлення про вручення за № R067031791844 надіслана за адресою - вул. Бандери, 13, м. Львів, 79013, не вручена відповідачу та повернута податковому органу (за закінченням терміну зберігання) 07.11.2025.
27.01.2026 Головне управління ДПС у Львівській області звернулося із позовом про стягнення податкового боргу.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Відповідно до п. 8 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо: позовну заяву із вимогою стягнення грошових коштів, яка ґрунтується на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, подано суб`єктом владних повноважень до закінчення строку, визначеного частиною другою статті 122 цього Кодексу.
Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 липня 2025 року у справі № 500/2276/24 погодилася із правильністю усталеної практики судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду щодо строків оскарження рішень податкового органу, а саме: 
1) якщо платник податків не оскаржував рішення контролюючого органу в досудовому (адміністративному) порядку - строк звернення до суду становить 6 місяців (частина друга статті 122 КАС України); 
2) якщо платник податків оскаржував рішення контролюючого органу в досудовому (адміністративному) порядку, яке не стосується нарахування грошових зобов`язань (наприклад, відмова у реєстрації податкових накладних; присвоєння ризикового статусу тощо), - строк звернення до суду становить 3 місяці (частина четверта статті 122 КАС України); 
3) якщо платник податків оскаржував рішення контролюючого органу в досудовому (адміністративному) порядку, яке передбачає нарахування грошових зобов`язань (наприклад, податкове повідомлення-рішення), - строк звернення до суду становить 1 місяць (пункт 56.19 статті 56 Податкового кодексу України). 
Згідно з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 19 червня 2020 року у справі № 520/12807/19, від 12 травня 2022 року у справі № 420/9673/20, позов з вимогою про стягнення коштів, яка ґрунтується на підставі рішення контролюючого органу, може бути ним поданий до суду не раніше закінчення строку, встановленого для судового оскарження такого рішення. 
Так у постанові КАС у справі № 120/14874/24 від 21.08.2025 року вказано наступне: 
«податкові повідомлення-рішення від 21 травня 2024 року № 0184712405, № 0184672405, N? 0184652405 були отримані відповідачем 24 травня 2024 року, тоді як позов про стягнення податкового боргу подано до суду 06 листопада 2024 року. Ураховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що оскільки у цій справі позов поданий до суду до закінчення шестимісячного строку, визначеного частиною другою статті 122 КАС України, у суб`єкта владних повноважень право на пред`явлення визначених законом позовних вимог в цій частині ще не виникло, а тому зазначений позов був правомірно повернутий».
Отож у приведених випадках під рішенням контролюючого органу на підставі якого подано позов мається на увазі ППР, на підставі яких виник податковий борг, а не податкова вимога.
З матеріалів справи убачається, що заявлені вимога позивача про стягнення грошових коштів, ґрунтується на підставі несплати грошового зобов`язання, визначеного податковим повідомлення-рішенням форми «С» №41235/13-01-07-10/44719254 вiд 08.09.2025р та податковим повідомленням -рішенням форми «ПС» №52216/13-01-07-10/44719254 вiд 06.12.2024р. При цьому позивач вказує, що грошові зобов`язання за вказаними податковими повідомленнями – рішеннями набули статусу узгоджених. 
Однак, в ході постановлення оскаржуваної ухвали обставини щодо вручення відповідачу податкового повідомлення – рішення №41235/13-01-07-10/44719254 вiд 08.09.2025р та податкового повідомлення-рішення форми «ПС» №52216/13-01-07-10/44719254 вiд 06.12.2024р залишені поза увагою суду першої інстанції.
Як наслідок судом першої інстанції не з`ясовано обставин з приводу того, яка саме дата для кожного із перелічених ППР є початком перебігу шестимісячного строку для звернення платника податків до суду з позовом про їх оскарження і чи сплинув такий строк на дату подання позивачем даного позову до суду про стягнення з платника податкового боргу за переліченими ППР, винесеними відповідно 06.12.2024р. та 08.09.2025р.
Стосовно ж висновків суду першої інстанції, що станом на дату звернення позивача з цим позовом до суду (27.01.2025) не сплинув шестимісячний строк, встановлений частиною другою статті 122 КАС України для оскарження відповідачем податкової вимоги, то колегія суддів зазначає таке.
Обов`язок дотримання спливу шестимісячного терміну пов`язується з терміном на оскарження податкових повідомлень-рішень, а не податкової вимоги, оскільки податкова вимога не породжує податкових зобов`язань та не може вважатися рішенням контролюючого органу в розумінні податкового кодексу, яке породжує в платника податків податкове зобов`язання, а є письмовою вимогою до платника податків сплатити вже наявні узгоджені податкові зобов`язання, що набули статусу – податкового боргу.
Підсумовуючи викладене колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала про повернення позивачеві позовної заяви Головного управління ДПС у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Німері Голд» (ЄДРПОУ – 44719254) про стягнення податкового боргу є такою, що ухвалена судом першої інстанції за неповного з`ясування усіх обставин, які мають значення для цієї справи. Відтак оскаржувана ухвала підлягає до скасування, а справа підлягає направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження.
Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 320, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,  

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області задовольнити.
Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2026 року про повернення позовної заяви у справі № 380/1440/26 скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення. Порядок, строки та підстави подання касаційної скарги на рішення суду апеляційної інстанції визначено ст.ст. 328-331 КАС України. 

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. П. Нос