Справа № 214/1340/25
1-кп/214/307/26
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2026 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:
головуючого – судді ОСОБА_1 ,
при секретарі – ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора – ОСОБА_3 ,
потерпілої – ОСОБА_4 ,
її представника – адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченої – ОСОБА_6 ,
її захисника – адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у місті Кривому Розі, кримінальне провадження №12024040000001401, внесене до ЄРДР 30 жовтня 2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривого Рогу, громадянки України, маючої вищу освіту, неодруженої, маючої на утриманні малолітню дитину – сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючої на посаді приймальник-здавальник харчової продукції у ТОВ «Криворіжхліб ТД», зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, - 

ВСТАНОВИВ:

Водій ОСОБА_6 30 жовтня 2024 року, приблизно о 17 годині 20 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «Kia Picanto», р/н НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 28.01.2023 року належить на праві власності останній, в темний час доби, при увімкненому міському електроосвітленні, здійснювала рух у крайній правій смузі по сухому асфальтобетонному покриті проїзної частини дороги пр. 30-ти річчя Перемоги з боку вул. Миколи Світальського у напрямку вул. Генерала Радієвського у Саксаганському районі м. Кривого Рогу, проїжджа частина якої має по одній смузі для руху в кожному напрямку та містить дорожню розмітку, передбачену п. 1.1, п. 1.5 та п. 1.14.1 ПДР України, а також встановлені дорожні знаки 5.38.1 ПДР України з обох сторін дороги.
У той же час, тобто 30 жовтня 2024 року, приблизно о 17 годині 20 хвилин, поблизу електроопори без номеру неподалік від зупинки громадського транспорту «Міська лікарня №2» по пр. 30-ти річчя Перемоги у Саксаганському районі м. Кривого Рогу перетинав проїзну частину дороги зліва направо відносно руху вищевказаного автомобіля по нерегульованому пішохідному переходу ОСОБА_9 . 
Під час руху водій ОСОБА_6 , порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи кримінальну протиправну недбалість, не передбачила можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинна була і могла їх передбачити, будучи неуважною до дорожньої обстановки та її змінам, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожнім знаком 5.38.1 праворуч «Пішохідний перехід» розділу №33 «Дорожні знаки» та дорожньою розміткою 1.14.1 «Зебра» розділу №34 «Дорожня розмітка» ПДР України, які знаходились за напрямком її руху, не діяла таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, маючи об`єктивну можливість виявити пішохода ОСОБА_9 , який рухався по нерегульованому пішохідному переходу зліва направо відносно напрямку руху її автомобіля, не зменшила швидкості руху керованого нею автомобіля та не здійснила дій аж до повної зупинки транспортного засобу, аби надати дорогу пішоходу ОСОБА_9 , у результаті чого поблизу електроопори без номеру неподалік від зупинки громадського транспорту «Міська лікарня №2» по пр. 30-ти річчя Перемоги у Саксаганському районі м. Кривого Рогу здійснила наїзд правою передньою частиною свого автомобіля на пішохода ОСОБА_9 який був звернутий правою боковою стороною тіла до вищевказаного автомобіля.
Своїми діями водій ОСОБА_6 грубо порушила вимоги п. п. 1.3, 1.5, 2.3 б) та 18.1. ПДР України, відповідно до яких:
п. 1.3. «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими»;
п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. 
Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган»;
п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
п. 18.1. «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».
Порушення вимог п. 18.1 ПДР України водієм ОСОБА_6 знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної події, внаслідок якої пішохід ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді синців та ран на голові та кінцівках, закритої черепно-мозкової травми, крововиливу у м`які покриви голови у лобній ділянці ліворуч, у тім`яній ділянці серединній лінії, перелому основи, склепіння та лицьового відділу черепу, обмежено-дифузних субарахноїдальних крововиливів у скронево-потиличних ділянках праворуч та ліворуч, у мозочок, крововиливів у речовину головного мозку, «бампер-перелому» великоберцової кістки праворуч у верхній третині, перелому гілки лобкової кістки праворуч, перелому 3-4 хребців грудного відділу хребта, перелому крижового відділу хребта, перелому голівки та шийки плечової кістки ліворуч, які у сукупності стосовно живих осіб мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент спричинення та мають причинний зв`язок зі смертю ОСОБА_9 , смерть якого настала ІНФОРМАЦІЯ_3 , приблизно о 17 годині 20 хвилин від сполученої тупої травми тіла на місці дорожньо-транспортної пригоди.
Своїми діями ОСОБА_6 учинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.
Обвинувачена у судовому засіданні повністю визнала себе винною у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушеннята повністю підтвердила всі обставини його вчинення, що викладені в обвинувальному акті, при цьомуу вчиненому щиро розкаялась, просила суд не карати її суворо та не позбавляти її волі, пояснила, зокрема, що в той день та час було вже темно та вона просто не побачила пішохода, який переходив проїзну частину по пішохідному переходу, що вона не залишала місце пригоди та викликала «Швидку», що вона повністю відшкодувала завдану шкоду потерпілій, і та не має до неї жодних претензій, пояснила, що вона дуже жалкує з приводу вчиненого та зробила для себе належні висновки.
Окрім показань обвинуваченої, судом досліджені письмові документи, які позитивно характеризують її особу за місцем її проживання, підтверджують відсутність у неї судимості та відповідні медичні довідки, які свідчать про те, що обвинувачена під наркологічним чи психіатричним наглядом не перебуває, у момент учинення кримінального правопорушення в стані будь-якого сп`яніння не перебувала, а також були досліджені свідоцтво про народження її малолітньої дитини – сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебуває на її утриманні, довідку з місця її роботи – ТОВ «Криворіжхліб ТД», у якому вона працює на посаді приймальника-здавальника харчової продукції та грамоту від ДЮСШ №10 за її вагомий внесок у розвиток дитячо-юнацького спорту, активну участь у житті спортивної громади Саксаганського району м. Кривого Рогу, підтримку юних спортсменів ДЮСШ (т. 1 а. с. 84-87, 91, т. 2 а. с. 70, 72, 73).
Суд, ураховуючи думки учасників судового провадження, повне визнання обвинуваченою своєї вини у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому у обвинуваченої та інших учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих обставин та впевнився у добровільності їх позицій, а також роз`яснив обвинуваченій, що у такому випадку вона буде позбавленою права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, окрім розміру покарання, а тому у відповідності до положень ст. 349 КПК України вважає достатнім дослідження наступних доказів: показань обвинуваченої та письмових документів кримінального провадження, які характеризують її особу.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України є тяжким злочином, особисте ставлення обвинуваченої до вчиненого та її щире каяття, особу обвинуваченої, яка позитивно характеризується за місцем свого проживання, раніше не судима, під наркологічним чи психіатричним наглядом не перебуває, у повному обсязі відшкодувала потерпілій завдану їй шкоду, ставлення самої потерпілої до обвинуваченої, яка у судовому засіданні пояснила, що остання дійсно повністю відшкодувала завдану їй шкоду, і що вона жодних претензій ані матеріального, ані морального характеру до обвинуваченої не має та просила суд не карати обвинувачену суворо, однак при цьому просила позбавити її права керування. 
Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої, визнаються щире каяття останньої, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування потерпілій завданої шкоди. 
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченої, у судовому засіданні не встановлено.
Тому суд, ураховуючи всі обставини справи, дані про особу обвинуваченої, обставини, за яких було вчинено кримінальне правопорушення, тяжкість його наслідків та його суспільну небезпеку, що пов`язано, зокрема, з тим, що інкриміноване обвинуваченій кримінальне правопорушення хоча і є необережним злочином, однак спричинило загибель потерпілого ОСОБА_9 , наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих вину обставин, а тому суд, ураховуючи позицію обвинуваченої, яка щиро розкаялась у вчиненому та думку самої потерпілої, яка просила суд не карати обвинувачену суворо, однак просила позбавити її права керування, уважає за необхідне призначити обвинуваченій покарання відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з метою перевиховання та виправлення обвинуваченої, попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень – у виді позбавлення волі в межах санкції статті Особливої частини КК України, але із застосуванням ч. 1 ст. 75 КК України, позаяк приходить до висновку про можливість її виправлення без відбування покарання, а також, ураховуючи, що порушення обвинуваченою ПДР України пов`язані з очевидним для останньої нехтуванням елементарних правил безпеки, що привело до настане смерті потерпілого, – з позбавленням права керування транспортними засобами, що у достатній мірі відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення та тяжкості негативних наслідків, що настали в результаті протиправних дій стосовно потерпілого.
Арешт, накладений 04 листопада 2024 року ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська на автомобіль марки «Kia Picanto», р/н НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 28.01.2023 року належить на праві власності ОСОБА_6 , підлягає скасуванню.
На підставі ст. 126 КПК України суд стягує з обвинуваченої процесуальні витрати, а долю речових доказів вирішує у відповідності до положень ст. 100 КПК України.
Застосований до обвинуваченої запобіжний захід у вигляді домашнього арешту втратив свою силу.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд, – 

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити їй основне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі та додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на 3 (три) роки.
На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням на 1 (один) рік.
На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або місця роботи.
Стягнути з ОСОБА_6 у дохід держави 6377,20 грн. у відшкодування витрат, понесених на проведення експертиз (т. 2 а. с. 41, 52, 152).
Скасувати арешт, накладений 04 листопада 2024 року ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська на автомобіль марки «Kia Picanto», р/н НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 28.01.2023 року належить на праві власності ОСОБА_6 , дозволивши їй володіти, користуватись та розпоряджатись цим автомобілем.
Після набрання вироком законної сили, речові докази – автомобіль марки «Kia Picanto», р/н НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 28.01.2023 року належить на праві власності ОСОБА_6 та який зберігається на території ВП №4 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області, – повернути законному володільцю.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_10