ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

14 квітня 2026 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 728/223/25
Головуючий у першій інстанції - Сороколіт Є. М.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/13/26

Чернігівський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді: Скрипки А.А.
суддів: Онищенко О.І., Шарапової О.Л.
секретар: Мальцева І.В.

сторони:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет"
відповідач: ОСОБА_1 

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет" на рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області у складі судді Сороколіта Є.М. від 11 березня 2025 року, місце ухвалення рішення - м.Бахмач, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2025 року ТОВ "Фінпром Маркет" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, в якому позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет" суму заборгованості за договором позики №1559856 у розмірі 36 044 грн. 36 коп., з яких: 12 150,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 23 894,36 грн. - сума заборгованості за відсотками. Також позивач просив стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінпром Маркет" суму сплаченого судового збору в розмірі 2 422,40 грн. та витрати, понесені на професійну правничу допомогу, у розмірі 3 500,00 грн. В обґрунтування вимог заявленого позову ТОВ "Фінпром Маркет" зазначало, що 25.01.2021 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 було укладено договір позики №1559856 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 12 150,00 грн., строк позики - 30 днів, зі сплатою процентів у розмірі 1,99% в день (базова процентна ставка/фіксована). Позивач вказував, що договір було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису nEf6LpYsSi, що був надісланий на вказану відповідачем/позичальником електронну адресу - ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у порядку, визначеному статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію". Згідно із довідкою про ідентифікацію, виданою позикодавцем, позичальник/відповідач: ОСОБА_1 , з якою укладено договір №1559856 від 25.01.2021 року, ідентифікована ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів". Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора). Одноразовий ідентифікатор: nEf6LpYsSi. Час відправки ідентифікатора позичальнику: 25.01.2021 09:45:18. Електронна пошта, на яку направлено ідентифікатор: ІНФОРМАЦІЯ_1. За доводами позивача, того ж дня позикодавець, на виконання п.1 договору позики №1559856 від 25.01.2021 року, виконав свої зобов`язання, зокрема, передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 12 150,00 грн., шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 , за посередництвом платіжної установи (ТОВ "ФК Фінекспрес" діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку (платіжний інструмент для перерахування коштів на картковий рахунок фізичної особи), так як перерахунок коштів з банківського рахунку позикодавця на картковий рахунок фізичної особи технічно неможливий. Вказане підтверджується електронною платіжною інструкцією №49c977d7-18a7-44e7-a645-7589082fd8f3 від 25.01.2021 року, яка, у свою чергу, є первинним бухгалтерським документом, що складений та підписаний в електронній формі. Згідно листа №14/01/25-11 від 14.01.2025 року, ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" повідомляє та підтверджує, що на банківський рахунок відповідача на підставі платіжної інструкції №49c977d7-18a7-44e7-a645-7589082fd8f3 (кошти перераховані за посередництвом платіжної установи) перераховано кошти на виконання умов договору позики №1559856. Згідно довідки №КД-000006020/ТНПП від 13.01.2025 року, ТОВ "ФК Фінекспрес" (платіжна установа) підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів", відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018 року, укладеного між ТОВ "ФК Фінекспрес" та ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів", та завершення наступної платіжної операції, зокрема, 25.01.2021 року, сума 12 150,00 грн. за номером платіжної картки № НОМЕР_1 , номер платежу 49c977d7-18a7-44e7-a645-7589082fd8f3. Позивач вказував, що оскільки компанія не здійснює операцій із готівковими грошима, а переказ коштів здійснюється виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються. Відповідно до п.4.2. договору позики №1559856, позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі. У п.6.5 Правил у редакції, що діяла на час укладення договору позики, передбачено, що у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) Товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування. Таким чином, у договорі позики встановлено строк позики 30 днів, однак у самому договорі позики наявні умови щодо пролонгації або автопролонгації строку користування позикою. Умовами, які передбачені у Правилах, строк пролонгації обмежено 90 календарними днями. Отже, укладаючи договір позики, сторони узгодили порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування ним поза межами строку кредитування. Враховуючи умови договору позики №1559856 від 25.01.2021 року та здійснені відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості за договором позики, які складають - 5 120,44 грн., заборгованість відповідача за договором позики складає - 36 044,36 грн., а саме: 12 150,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 23 894,36 грн. - сума заборгованості за відсотками. За доводами позивача, відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за договором позики та заборгованості за процентам не виконала ні перед позикодавцем/первісним кредитором, ні перед позивачем/фактором - ТОВ "Фінпром Маркет", яке набуло право вимоги за договором позики №1559856, на підставі договору факторингу. В подальшому, позикодавцем/первісним кредитором було відступлено право вимоги за вказаним вище договором позики, зокрема: 
- 26.10.2021 року ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "Фінансова компанія управління активами" уклали договір факторингу №2610 від 26.10.2021 року, за умовами якого, ТОВ "Фінансова компанія управління активами'' набуло право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі, і за договором позики №1559856 від 25.01.2021 року; 
- 03.04.2023 року ТОВ "Фінансова компанія управління активами" та ТОВ "Фінпром Маркет" уклали договір факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 року, за умовами якого, позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі, і за договором позики №1559856 від 25.01.2021 року. 
За доводами позивача, п.5.2. зазначених вище договорів факторингу встановлено, що перехід від клієнта до позивача/фактора прав вимог за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання актів прийому-передачі реєстру заборгованостей, після чого позивач/фактор стає кредитором по відношенню до боржників, стосовно портфеля заборгованості та набуває відповідних прав вимог. Підписані сторонами акти прийому-передачі реєстру заборгованостей підтверджують факт переходу від клієнта до позивача/фактора відповідних прав вимоги, та є невід`ємними частинами цього договору. Позивач стверджує, що відповідно до реєстру прав вимог від 03.04.2023 року до договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 року, ТОВ "Фінпром Маркет" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 36 044,36 грн., із яких: 12 150,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 23 894,36 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 11 березня 2025 року відмовлено у повному обсязі у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики. 

В апеляційній скарзі ТОВ "Фінпром Маркет" просить оскаржуване рішення суду першої інстанції від 11.03.2025 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги та вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Доводи апеляційної скарги ТОВ "Фінпром Маркет" зазначають, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 11.03.2025 року є передчасним та помилковим, і тому підлягає скасуванню. В доводах апеляційної скарги ТОВ "Фінпром Маркет" зазначає, що суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні від 11.03.2025 року визначив, що моментом переходу права грошової вимоги, є підписання договору факторингу та здійснення розрахунків за відповідними договорами, що у свою чергу, суперечить матеріалам справи, зокрема, умовам відповідного договору факторингу (п.5.2. відповідного договору факторингу). Апелянт вказує, що у оскаржуваному рішенні суд першої інстанції застосував правовий висновок Верховного Суду від 02.11.2021 року у справі №905/306/17, який не є релевантним до спірних правовідносин. Зокрема, у зазначеній вище справі Верховного Суду договором факторингу встановлено, що моментом переходу права грошової вимоги, є повна оплата за договором факторингу, тоді як у даній справі, моментом переходу права грошової вимоги є підписання додатків №4 та №5 до договорів факторингу №2610 від 26.10.2021 року та №030423-ФК від 03.04.2023 року, а не здійснення фактором оплати за договором факторингу, факт якої у спірних правовідносинах не впливає, як на перехід права грошової вимоги, так і на права та обов`язки відповідача. Судом не враховано, що акти звірки, які містяться у матеріалах справи, підписані уповноваженими особами юридичних осіб/першими керівниками фактора/клієнта та встановлюють наявність/відсутність заборгованості за відповідними договорами, а не лише правильність ведення бухгалтерського обліку відповідних компаній. Доводи апеляційної скарги вказують, що матеріали справи не містять в собі доказів виконання відповідачем зобов`язань за договором позики попередньому кредитору. 

Відповідно до приписів ч.1 статті 367 ЦПК України, яка регламентує межі розгляду справи судом апеляційної інстанції, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно положень ч.1 статті 369 ЦПК України, апеляційний суд розглядає справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет" на рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 11.03.2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. 

Відповідно до ч.13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Як вбачається із матеріалів справи, сторони даного спору належним чином повідомлені про наявність ухвал апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у справі та про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення (виклику) учасників справи. 

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.
В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що між TOB "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 25.01.2021 року було укладено договір позики №1559856, у формі електронного документа із використанням електронного підпису Ef6LpYsSi, що був надісланий на вказану відповідачем ОСОБА_1 електронну адресу - ІНФОРМАЦІЯ_1 , копія якого разом із Правилами надання грошових коштів у позику долучена до матеріалів справи (а.с.14-25).

Згідно пункту 2 укладеного договору позики від 25.01.2021 року, кредитор зобов`язався надати позичальнику позику у сумі 12 150,00 грн., а позичальник зобов`язався повернути отриману суму кредиту не пізніше, ніж через 30 днів, зі сплатою процентів за час фактичного користування кредитними коштами за фіксованою ставкою 1,99 процентів в день, а за понадстрокове користування позикою - 2,70% в день.

Відповідно до п.4.2. даного договору позики №1559856, позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі. У п.6.5 Правил у редакції, що діяла на час укладення договору позики, передбачено, що у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) Товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування.

У відповідності до відомостей, зафіксованих у копії платіжної інструкції ТОВ "ФК "Фінекспрес" від 25.01.2021 року, TOB "1 Безпечне агентство необхідних кредитів", на виконання умов договору, здійснило перерахування грошових коштів у сумі 12 150,00 грн. на рахунок відповідача (а.с.28,зворот).

26.10.2021 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "Фінансова компанія управління активами" було укладено договір факторингу №2610, згідно якого, фактор передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, у розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові права вимоги до боржників, зазначених в реєстрі заборгованостей. Вказане підтверджується актами прийому-передачі реєстру заборгованостей. Згідно із реєстром прав вимоги від 26.10.2021 року №2, заборгованість відповідача у розмірі 40 981,52 грн., а саме, 12 150,00 грн. основної заборгованості та 28 831,52 грн. заборгованості зі сплати процентів, передано фактору.

Ціна придбання, належна до сплати клієнту за цим реєстром, становить 7 841 694,32 грн. (а.с.37-38).

За змістом пункту 5.4 вказаного вище договору, фактор має право розпоряджатися правом вимоги на свій розсуд, зокрема, відступати його на користь третіх осіб.

З актів звірки взаєморозрахунків між клієнтом і фактором за період січень 2021 року - грудень 2022 року та за 2023 рік за договором від 26.10.2021 року №2610, вбачається, що кінцеве сальдо становить - 0 (а.с.39-40).

03.04.2023 року між ТОВ "Фінансова компанія управління активами" та ТОВ "Фінпром Маркет" було укладено договір факторингу №030423-ФК, із додатками (актами прийому-передачі), згідно якого, клієнт зобов`язується передати фактору права вимоги, зазначені в реєстрі прав вимог, а фактор зобов`язується їх прийняти (а.с.41-47).

Пунктом 5.2. зазначеного договору факторингу визначено, що перехід від клієнта до позивача/фактора прав вимог за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання актів прийому-передачі реєстру заборгованостей, після чого позивач/фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованості та набуває відповідні права вимоги (а.с.41-45).

Відповідно до реєстру заборгованості від 03.04.2023 року, заборгованість відповідача, яка становить - 40 981,52 грн., а саме, 12 150,00 грн. основної заборгованості та 28 831,52 грн. заборгованості зі сплати процентів, передана позивачу.

Ціна придбання, належна до сплати клієнту за цим реєстром, становить 22 573 367,99 грн., що визначено п.6.2 укладеного 03.04.2023 року між ТОВ "Фінансова компанія управління активами" та ТОВ "Фінпром Маркет" договору факторингу №030423-ФК. 

Згідно копії акту звірки взаєморозрахунків між ТОВ "Фінансова компанія управління активами" та ТОВ "Фінпром Маркет" за договором факторингу від 03.04.2023 року №030423-ФК, за період з 01.07.2023 року по 28.12.2023 року, кінцеве сальдо становить - 0 (а.с.49).

Згідно із розрахунком заборгованості позивача, відповідач не здійснювала погашення заборгованості на умовах укладеного договору, у зв`язку з чим, ОСОБА_1 було нараховано проценти за період з 26.01.2021 року по 25.05.2021 року у загальному розмірі 23 894 грн. 36 коп. (а.с.10-12).

На підтвердження розміру понесених позивачем судових витрат, пов`язаних із розглядом справи (витрати на професійну правничу допомогу), в суді першої інстанції позивачем надано до суду: копію договору про надання правничої допомоги від 01.11.2024 року №01-11/24, укладеного між позивачем і адвокатом Ткаченко Ю.О. (а.с.51-53); копію акту прийому-передачі наданих послуг за вказаним договором стосовно проведеної роботи, у тому числі, для стягнення заборгованості із відповідача, із зазначеною вартістю наданих послуг у розмірі 3 500 грн., на загальну суму 224 000 грн. (по певній кількості договорів) (а.с.54-56); копію платіжної інструкції від 18.12.2024 року №579930933.1 щодо фактичної оплати отриманих послуг (а.с.57).

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 11.03.2025 року, відмовляючи у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, суд першої інстанції дійшов висновку, що акти звірки взаємних розрахунків, надані позивачем на підтвердження наявності договорів факторингу, та відповідно, на підтвердження наявності заборгованості у відповідача ОСОБА_1 перед позивачем, не можуть вважатися первинним бухгалтерським документом, ні за формою, ні за змістом. За даних обставин, у зв`язку із відсутністю належних доказів оплати факторами отриманого права вимоги (платіжних інструкцій про перерахування коштів), суд першої інстанції зазначив, що він не може констатувати, що за вказаними договорами такий перехід відбувся, зокрема, і у частині права вимоги до відповідача, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики. 

В доводах апеляційної скарги ТОВ "Фінпром Маркет" зазначає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 11.03.2025 року є передчасним та помилковим, і тому підлягає скасуванню. В доводах апеляційної скарги ТОВ "Фінпром Маркет" вказує, що суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні від 11.03.2025 року визначив, що моментом переходу права грошової вимоги, є підписання договору факторингу та здійснення розрахунків за відповідними договорами, що у свою чергу, суперечить матеріалам справи, зокрема, умовам відповідного договору факторингу (п.5.2. відповідного договору факторингу). Апелянт стверджує, що у оскаржуваному рішенні суд першої інстанції застосував правовий висновок Верховного Суду від 02.11.2021 року у справі №905/306/17, який не є релевантним до спірних правовідносин. Зокрема, у зазначеній вище справі Верховного Суду договором факторингу встановлено, що моментом переходу права грошової вимоги, є повна оплата за договором факторингу, тоді як у даній справі, моментом переходу права грошової вимоги є підписання додатків №4 та №5 до договорів факторингу №2610 від 26.10.2021 року та №030423-ФК від 03.04.2023 року, а не здійснення фактором оплати за договором факторингу, факт якої у спірних правовідносинах не впливає, як на перехід права грошової вимоги, так і на права та обов`язки відповідача. Судом не враховано, що акти звірки, які містяться у матеріалах справи, підписані уповноваженими особами юридичних осіб/першими керівниками фактора/клієнта та встановлюють наявність/відсутність заборгованості за відповідними договорами, а не лише правильність ведення бухгалтерського обліку відповідних компаній. Доводи апеляційної скарги вказують, що матеріали справи не містять в собі доказів виконання відповідачем зобов`язань за договором позики попередньому кредитору. 

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне. 

Відповідно до положень статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
У відповідності до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Відповідно до положень ч.1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію". 

У статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За змістом частин: 3, 4, 6 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до частини 12 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Приписами статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" регламентовано підпис у сфері електронної комерції. 

Статтею 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.

Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах: від 12.01.2021 року у справі №524/5556/19, від 10.06.2021 року у справі №234/7159/20, які, відповідно до вимог приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Згідно приписів ч.1 статі 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що між TOB "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та відповідачем ОСОБА_1 25.01.2021 року укладено договір позики №1559856, у формі електронного документа із використанням електронного підпису nEf6LpYsSi, що був надісланий на вказану відповідачем/позичальником електронну адресу - ІНФОРМАЦІЯ_1 , копія якого разом із правилами надання грошових коштів у позику, долучена до матеріалів справи (а.с.14-25).

Згідно пункту 2 укладеного договору позики від 25.01.2021 року, кредитор зобов`язався надати позичальнику позику у сумі 12 150,00 грн., а ОСОБА_1 зобов`язалася повернути отриману суму кредиту не пізніше, ніж через 30 днів, зі сплатою процентів за час фактичного користування кредитними коштами за фіксованою ставкою - 1,99 процентів в день, а за понадстрокове користування позикою - 2,70% в день.

Відповідно до п.4.2. даного договору позики №1559856, позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі. У п.6.5 Правил у редакції, що діяла на час укладення договору позики, передбачено, що у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) Товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування.

У відповідності до відомостей, зафіксованих у копії платіжної інструкції ТОВ "ФК "Фінекспрес" від 25.01.2021 року, TOB "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" на виконання умов укладеного договору, здійснило перерахування грошових коштів у сумі 12 150,00 грн. на рахунок відповідача ОСОБА_1 (а.с.28,зворот).

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 11.03.2025 року, відмовляючи у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, суд першої інстанції дійшов висновку, що акти звірки взаємних розрахунків, надані позивачем на підтвердження наявності договорів факторингу, та відповідно, на підтвердження наявності заборгованості у відповідача ОСОБА_1 перед позивачем, не можуть вважатися первинним бухгалтерським документом, ні за формою, ні за змістом. За даних обставин, у зв`язку із відсутністю належних доказів оплати факторами отриманого права вимоги (платіжних інструкцій про перерахування коштів), суд першої інстанції зазначив, що він не може констатувати, що за вказаними договорами такий перехід відбувся, зокрема, і у частині права вимоги до відповідача, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики. 

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості висновку оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 11.03.2025 року про відмову у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи. 

Відповідно до приписів ч.1, ч.2 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Згідно із частинами: 1, 2 статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Як вбачається із матеріалів справи, 26.10.2021 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "Фінансова компанія управління активами" було укладено договір факторингу №2610, згідно якого, фактор передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, у розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові права вимоги до боржників, зазначених в реєстрі заборгованостей. Вказане підтверджується актами прийому-передачі реєстру заборгованостей. Згідно із реєстром прав вимоги від 26.10.2021 року №2, заборгованість відповідача у розмірі 40 981,52 грн., а саме, 12 150,00 грн. основної заборгованості та 28 831,52 грн. заборгованості зі сплати процентів, передано фактору.

Ціна придбання, належна до сплати клієнту за цим реєстром, становить 7 841 694,32 грн. (а.с.37-38).

За змістом пункту 5.4 вказаного вище договору, фактор має право розпоряджатися правом вимоги на свій розсуд, зокрема, відступати його на користь третіх осіб.

З актів звірки взаєморозрахунків між клієнтом і фактором за період січень 2021 року - грудень 2022 року та за 2023 рік за договором від 26.10.2021 року №2610, вбачається, що кінцеве сальдо становить - 0 (а.с.39-40).

03.04.2023 року між ТОВ "Фінансова компанія управління активами" та ТОВ "Фінпром Маркет" було укладено договір факторингу №030423-ФК, із додатками (актами прийому-передачі), згідно якого, клієнт зобов`язується передати фактору права вимоги, зазначені в реєстрі прав вимог, а фактор зобов`язується їх прийняти (а.с.41-47).

Пунктом 5.2. зазначеного договору факторингу визначено, що перехід від клієнта до позивача/фактора прав вимог за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання актів прийому-передачі реєстру заборгованостей, після чого позивач/фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованості та набуває відповідні права вимоги (а.с.41-45).

Відповідно до реєстру заборгованості від 03.04.2023 року, заборгованість відповідача, яка становить - 40 981,52 грн., а саме, 12 150,00 грн. основної заборгованості та 28 831,52 грн. заборгованості зі сплати процентів, передана позивачу.

Ціна придбання, належна до сплати клієнту за цим реєстром, становить 22 573 367,99 грн., що визначено п.6.2 укладеного 03.04.2023 року між ТОВ "Фінансова компанія управління активами" та ТОВ "Фінпром Маркет" договору факторингу №030423-ФК. 

Згідно копії акту звірки взаєморозрахунків між ТОВ "Фінансова компанія управління активами" та ТОВ "Фінпром Маркет" за договором факторингу від 03.04.2023 року №030423-ФК, за період з 01.07.2023 року по 28.12.2023 року, кінцеве сальдо становить - 0 (а.с.49).

Як було зазначено вище, пунктом 5.2. укладених договорів факторингу від 26.10.2021 року та від 03.04.2023 року визначено, що перехід від клієнта до фактора прав вимог за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання актів прийому-передачі реєстру заборгованостей, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованості та набуває відповідних прав вимог.

Тобто, дані договори є результатом домовленості сторін і відповідають загальним засадам цивільного законодавства, встановленим статтею 3 ЦК України. Позичальник був ознайомлений із умовами кредитування, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності і волевиявлення учасників договору було вільним.

До вказаних вище договорів факторингу додані підписані реєстри прав вимог, з яких вбачається, що ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" відступає ТОВ "Фінансова компанія управління активами", а воно, в свою чергу, відступає ТОВ "Фінпром Маркет" право вимоги заборгованостей до боржників, у тому числі, і до ОСОБА_1 за договором позики №1559856 від 25.01.2021 року у сумі 40 981,52 грн., а саме, 12 150,00 грн. - основної заборгованості та 28 831,52 грн. - заборгованості зі сплати процентів.

Обидва зазначені договори факторингу та реєстри прав вимог містять чітку інформацію щодо боржника, номеру та дати договору позики, укладеного між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 , а також суми заборгованості. Договори факторингу та реєстри прав вимог містять підписи сторін, і тому є належними та допустимими доказами.

Приймаючи до уваги наведене вище, доводи апеляційної скарги ТОВ "Фінпром Маркет" щодо доведеності факту відступлення права грошової вимоги за укладеним 25.01.2021 року договором позики №1559856 до ТОВ "Фінансова компанія управління активами" та, у подальшому, до ТОВ "Фінпром Маркет" - є обґрунтованими.

Згідно із ч.1 статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а відповідно до приписів статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги положення норм Закону, які регламентують спірні правовідносини та фактичні, документально підтверджені обставини даної справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивач ТОВ "Фінпром Маркет" не має право грошової вимоги до ОСОБА_1 щодо стягнення із відповідача заборгованості за договором позики№1559856 від 25.01.2021 року.

Згідно розрахунку позивача, проведеного з урахуванням умов договору позики №1559856 від 25.01.2021 року та здійснених відповідачем ОСОБА_1 платежів, в рахунок погашення заборгованості за укладеним договором позики, які складають - 5 120,44 грн., заборгованість відповідача ОСОБА_1 за договором позики №1559856 від 25.01.2021 року, становить - 36 044,36 грн., яка складається із наступного: 12 150,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 23 894,36 грн. - сума заборгованості за відсотками. 

Необхідно зазначити, що вказаний розрахунок заборгованості відповідачем ОСОБА_1 не оспорено та не спростовано у належний спосіб, і за даних обставин, його може бути покладено в основу судового рішення. 

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог заявленого позову Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики. Та, відповідно, для стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінпром Маркет" заборгованості за договором позики №1559856 від 25.01.2021 року у розмірі 36 044,36 грн., з яких: 12 150,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 23 894,36 грн. - сума заборгованості за відсотками. 

За даних обставин, вимоги позовної заяви та апеляційної скарги ТОВ "Фінпром Маркет" підлягають задоволенню, а оскаржуване рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 11.03.2025 року, підлягає скасуванню, із ухваленням апеляційним судом постанови про задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

Позивач у позовній заяві просив стягнути із відповідача ОСОБА_1 на свою користь судові витрати на професійну правничу допомогу, понесені в суді першої інстанції, у розмірі 3 500 грн. та сплачений при поданні позовної заяви судовий збір в сумі 2 422 грн. 40 коп. 

На підтвердження розміру понесених позивачем судових витрат, пов`язаних із розглядом даної справи, а саме, судових витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, позивачем надано суду: копію договору про надання правничої допомоги від 01.11.2024 року №01-11/24, укладеного між позивачем і адвокатом Ткаченко Ю.О. (а.с.51-53); копію акту прийому-передачі наданих послуг за вказаним договором стосовно проведеної роботи, у тому числі, для стягнення заборгованості із відповідача ОСОБА_1 , із зазначеною вартістю послуг у розмірі 3 500 грн., на загальну суму - 224 000 грн. (по певній кількості договорів) (а.с.54-56); копію платіжної інструкції від 18.12.2024 року №579930933.1 щодо фактичної оплати позивачем отриманих послуг професійної правничої допомоги (а.с.57).

Приймаючи до уваги зазначене вище, позивачем документально підтверджено та доведено понесення ним судових витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 3 500 грн.

Згідно із частинами: 1, 2, 13 статті 141 ЦПК України, яка регламентує розподіл судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову, на відповідача. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При поданні позову та апеляційної скарги позивачем ТОВ "Фінпром Маркет" було сплачено 6 056 грн. судового збору (а.с.9; 109,зворот).

Позов та апеляційну скаргу ТОВ "Фінпром Маркет" апеляційним судом задоволено повністю, тому розмір відшкодування понесених позивачем судових витрат в суді першої та апеляційної інстанції становить: відшкодування судового збору - 6 056 грн., відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу - 3 500 грн. 

При цьому, апеляційний суд вважає за необхідне прийняти до уваги наступне. 

Відповідно до приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, апеляційний суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц, провадження №14-382цс19, вказано, що із аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких, саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, необхідно надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13.03.2025 року у справі №275/150/22, провадження №61-13766св24, зазначивши, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, якщо на її думку, має місце недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Оскільки від відповідача ОСОБА_1 у даній справі не надходило відповідних клопотань про зменшення розміру відшкодування судових витрат позивача на оплату професійної правничої допомоги ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного суду, апеляційний суд не вбачає підстав для зменшення суми відшкодування судових витрат позивача на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Зважаючи на викладене вище, керуючись положеннями статей: 137, 141 ЦПК України, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінпром Маркет": 6 056 грн. - в рахунок відшкодування документально підтверджених понесених судових витрат по сплаті судового збору в судах першої та апеляційної інстанцій; 3 500 грн. - в рахунок відшкодування документально підтверджених судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді першої інстанції. 

Керуючись статтями: 137, 141, 367, 368, 374; п.4 ч.1, ч.2 статті 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет" - задовольнити.

Рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 11 березня 2025 року, скасувати.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет" заборгованість за договором позики №1559856 від 25.01.2021 року у розмірі 36 044 (тридцять шість тисяч сорок чотири) грн. 36 коп., з яких: 12 150 (дванадцять тисяч сто п`ятдесят) грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 23 894 (двадцять три тисячі вісімсот дев`яносто чотири) грн. 36 коп. - сума заборгованості за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет": 6 056 (шість тисяч п`ятдесят шість) грн. - в рахунок відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору в судах першої та апеляційної інстанцій, 3 500 (три тисячі п`ятсот) грн. - в рахунок відшкодування понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: