Миколаївський районний суд Миколаївської області

Справа № 945/2509/25
Провадження № 3/945/14/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 березня 2026 року м. Миколаїв

Суддя Миколаївського районного суду Миколаївської області Павленко І.В., за участю секретаря судового засідання Сербиної К.Ю., представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Притикіна І.І., розглянувши матеріали, які надійшли з Відділення поліції № 5 Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, посвідчення водія серії НОМЕР_1 , орган, що видав - ТСЦ 4841, дата видачі - 11.11.2020 року, РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),
ВСТАНОВИВ:

13 листопада 2025 року на адресу Миколаївського районного суду Миколаївської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 509206 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 509206, складеного 10 листопада 2025 року інспектором СРПП ВП № 5 (м. Миколаїв) Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області лейтенантом поліції Кравцем О.О., 10 листопада 2025 року о 17:21:30 в с. Сапетня, по вул. Морозівська, буд. 12, громадянин ОСОБА_1 керував т/з мопед Хонда, н/з б/н в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки за згодою ОСОБА_1 із застосуванням газоаналізатора Драгер, результат огляду - 1,05 проміле алкоголю в крові, що зафіксовано на нагрудну бодікамеру № 25. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9.а. Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В судовому засіданні 18.03.2026 представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат Притикін І.І. просив суд закрити справу за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено технічні ідентифікаційні елементи мопеда, що унеможливлює встановити його вид та чи підпадає він під будь-які Т3 чи механічні ТЗ. Мопед, яким керував ОСОБА_1 не є транспортним засобом в розумінні нормативно-правових актів, а також через те, що він не зареєстрований у встановленому порядку. У п.1.10 ПДР про мопед з не визначеними технічними характеристиками ні чого не визначено. Визначення поняття водія наявне у п. 10.1 Правил. Так, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. З урахуванням наведеного, не може вважатися водієм в розумінні Правил, особа, що керує не встановленим транспортним засобом. Крім того, всупереч імперативних вимог положень Інструкції, ОСОБА_1 не було вручено другого примірнику акту огляду на стан сп`яніння, що відповідно до Інструкції, вважається не дійсним. Також як вбачається з долученого до протоколу оптичного диску, на ньому міститься кілька фрагментів відеозапису. Перший відеозапис зроблений на відеореєстратор поліцейського автомобіля, з нього неможливо встановити, чи керує мопедом Прилуцький, чи просто рухається з вимкненим двигуном за допомогою вільного руху. Інші фрагменти відеозапису зроблений на бодікамеру поліцейських, починається зі спілкування поліцейських з невідомою особою, яку навіть не видно. Відеозйомка подій не є повною та безперервною, без дати та часу, що викликає сумніви в належності та допустимості наявних відеозаписів як доказів.
Заслухавши представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Притикіна І.І., дослідивши письмові матеріали справи про адміністративне правопорушення, переглянувши відеофайли, суд дійшов такого.
Згідно з вимогами ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
За змістом ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи записів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.
Згідно з п. 1.1., 1.3. Розділу 1 «ЗАГАЛЬНІ ПОЛОЖЕННЯ» Правил дорожнього руху, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. 
Відповідно до п. 1.9 Розділу 1 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пунктом 1.10 Розділу 1 Правил дорожнього руху передбачено, що водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.
Відповідно до абзацу ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
Пунктом 2.9.а. Розділу 2 «ОБОВ`ЯЗКИ І ПРАВА ВОДІЇВ МЕХАНІЧНИХ ТРАНСПОРТНИХ ЗАСОБІВ» Правил дорожнього руху встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Приписами ч. 1 ст. 130 КУпАП заборонено керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Процедура виявлення у водіїв ознак алкогольного сп`яніння та проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння визначена ст. 266 КУпАП, Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735, зареєстрованого в Мінюсті 11.11.2015 року за № 1413/27858.
Відповідно до п. 2, 3, 6 розділу І Інструкції № 1452/735,огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність) (далі спеціальні технічні засоби).
Відповідно до п. 6 розділу ІІ Інструкції № 1452/7356, огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Згідно з положеннями ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Суд переконаний, що матеріалами справи в їх сукупності підтверджено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Вина водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а саме даними, які містяться в:
протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 509206 від 10.11.2025 року, підписаним ОСОБА_1 без будь-яких зауважень; містить відмітку про роз`яснення особі положень ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, особу ознайомлено з місцем розгляду адміністративної справи; тимчасово вилучені документи - не вилучались, посвідчення водія НОМЕР_1 показано через систему «ДІЯ» (а. с. 1); 
поясненнях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 від 10.11.2025 року, відповідно до яких 10.11.2025 року близько 17:10 останній керував своїм т/з мопедом Хонда, не зареєстрованим та без мотошолому, рухався по вул. Морозівська в с. Сапетня, біля буд. 12, був зупинений нарядом патрульної поліції за порушення ПДР, а також відчувався запах алкоголю з порожнини рота; ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер або в найближчому медичному закладі, на що він погодився, та пройшов огляд під відеозапис, результат якого склав 1,05 проміле, тест № 444, з чим останній погодився (а. с. 2);
акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу під відеозапис бодікамери № 25, що був проведений у зв`язку з виявленням ознак алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота за допомогою Газоаналізатора «Драгер 0370», результат 1,05 проміле, з яким ОСОБА_1 погодився, що підтверджується підписом останнього та написом «Згоден» (а. с. 3); 
чеком Драгер, відповідно до якого проведення тесту на вміст алкоголю у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відбулося 10.11.2025 року о 17:28 в с. Сапетня, вул. Морозівська, буд. 12 інспектором Максимчуком за допомогою ALCOTEST 6820, прилад № ARMK-0370, тест № 444, результат тесту - 1,05 проміле (а. с. 4); 
копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6125921 від 10.11.2025 року, з якої слідує, що 10.11.2025 року о 17:21:30 в с. Сапетня, по вул. Морозівській, буд. 12, ОСОБА_1 керував т/з мопед Хонда, н/з б/н та був без застебнутого мотошолома, тобто без нього, та т/з незареєстрованний у сервісному центрі МВС протягом 10 днів з моменту придбання, чим порушив п.п. 2.3.г., 30.1. ПДР, а отже скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 121 КУпАП, до якого застосованого адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень (а. с. 6);
диску, долученому до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 509206 від 10.11.2025 року та відтвореному у судовому засіданні, що містить файли, з яких слідує, що водій ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції за порушення ПДР та у зв`язку з виявленням ознак алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з останній пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер, з результатом в 1,05 проміле; від проходження аналогічного огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі останній відмовився під відеозапис бодікамери № 25 (а. с. 8).
Щодо доводів адвоката Притикіна І.І. озвучених у судовому засіданні та викладених в клопотанні про закриття справи, суд зазначає таке.
Оскільки визначення транспортного засобу для цілей застосування ст. 130 КУпАП сам КУпАП не містить, суддя керується нормами спеціального законодавства та Правилами дорожнього руху.
Згідно з пунктом 1.10 Правил дорожнього руху транспортний засіб це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.
Пункт 1 статті 1 Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» визначає, що електричний колісний транспортний засіб це дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії.
Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.
Таким чином, особи, що керують, такими транспортними засобами як мопеди, електросамокати, електроскутери, електровелосипеди, гіроскутери, є водіями і зобов`язані дотримуватися Правил дорожнього руху.
При цьому, диспозиція статті 130 КУпАП не розділяє транспортні засоби на механічні, немеханічні, електричні чи будь-які інші.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 15.03.2023 у справі № 127/5920/22, використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сеґвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.
Законодавець не обмежує нижньою межею потужність електродвигуна для вирішення питання щодо отримання прав на керування двоколісним транспортним засобом, а відрізняє виключно верхню межу, яка впливає на різні категорії прав (А1 або А).
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р. зазначається, що будь-яка особа, яка володіє чи керує транспортним засобом, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання транспортних засобів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти ними та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Підпунктом «б» частини 2 статті 16 Закону України «Про дорожній рух», пунктом 2.9 а Правил дорожнього руху України визначено, що водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів, а статтею 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування в стані алкогольного, наркотичного сп`яніння будь-яким транспортним засобом, а не виключно механічним.
Також суддя з урахуванням ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», де вказано, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на службових транспортних засобах автоматичну відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної відеотехніки, приймає файли, які містяться на диску (а/с 8), як належний та допустимий доказ. 
Дослідження порядку проведення огляду, яке зафіксоване на відеозаписах у сукупності з письмовими доказами, дозволяє зробити висновок, що порушень ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735, зареєстрованого в Мінюсті 11.11.2015 року за № 1413/27858, допущено не було. 
Крім того, матеріали справи не містять доказів оскарження водієм ОСОБА_1 неправомірних дій працівників поліції під час складання відносно нього адміністративних матеріалів, а також не містять результатів такого оскарження.
Отже в межах наявної справи оцінюється лише правомірність дій водія ОСОБА_1 .
Таким чином, встановлені на підставі наявних у справі доказів обставини, забезпечують такий рівень доказування вини ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, який не залишає розумних сумнівів у доведеності факту порушення ним вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху та наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.
При цьому, суд враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене статтею 130 КУпАП відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника, так і для інших учасників дорожнього руху.
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 11.11.2020, має відкритті категорії А, А1, В, В1, С, С1.
Згідно ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.
При обранні виду і розміру адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника та ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, не вбачається.
Враховуючи вищенаведене, суддя вважає, що відповідно до мети адміністративного стягнення, яке застосовується до особи з метою її виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, необхідним та достатнім для його виправлення буде застосування до ОСОБА_1 міри адміністративного стягнення у виді штрафу, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, у розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665 гривень 60 копійок.
На підставі викладеного, керуючись ст. 40-1, ч. 1 ст. 130, ст. 221, 252, 280, 283, п. 1 ч. 1 ст. 284 КУпАП, суддя
ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок в дохід держави з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Реквізити для сплати штрафу: отримувач коштів: Миколаївське ГУК/Микол.обл./21081300; Код отримувача ( код за ЄДРПОУ): 37992030; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Код банку отримувача (МФО): 899998; Рахунок отримувача: UA438999980313010149000014001; Код класифікації доходів бюджету: 21081300. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 665 гривень 60 копійок в дохід держави.
Реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Код банку отримувача (МФО): 899998; Рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106.
Роз`яснити, що відповідно до положень ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України.
Документ про сплату штрафу слід подати до суду.
Згідно з положеннями ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 10 днів.
Строк пред`явлення постанови до виконання 3 місяці.

Суддя І.В. Павленко