Номер провадження: 22-ц/813/1234/26 
Справа № 367/10131/24
Головуючий у першій інстанції Абухін Р. Д.
Доповідач Коновалова В. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
Іменем України
19.03.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Коновалової В.А., 
суддів: Лозко Ю.П., Карташова О.Ю., 
учасники справи: 
позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС»
відповідач ОСОБА_1 , 
розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України) справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , 
на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2025 року,
за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
У жовтні 2024 року ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» звернулось до суду с позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, в обґрунтування якого зазначило, що між ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» та ТОВ «Геолік фарм маркетинг груп» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 16043а3к3.
Предметом даного договору є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Volkswagen, НОМЕР_1 .
21.10.2023 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу автомобіля Volkswagen НОМЕР_1 та транспортного засобу Kia НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 .
Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 10.11.2023 року по справі № 759/21358/23, відповідача ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУПАП.
Страхувальник звернувся до позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу. Розмір страхового відшкодування склав 169890,77 грн, відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № ARX3922831 від 17.11.2023 року, страхового акту № ARX3972825 д 27.12.2023 року та умов Договору страхування № 160443а3к3 від 06.03.2023 року. Позивачем сплачено за відновлювальний ремонт пошкодженого транспорту, що підтверджується платіжною інструкцією №1016150 від 20.11.2023 року, № 1026131 від 28.12.2023 року.
Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент скоєння ДТП застрахована в ПрАТ «СК «ВУСО» згідно полісу № ЕР213024970.
ПрАТ «СК «РУСО» сплачено страхове відшкодування в розмірі 135714,72 грн.
Позивач вважає, що сума збитків, які не відшкодовані на дату подання позову становить 34 176,05 грн, виходячи із наступного 169 890,77 грн - 135 714,72 грн.
ПрАТ “Страхова компанія “АРКС” просило суд стягнути з ОСОБА_1 в рахунок відшкодування шкоди 34176,05 грн. 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Приморський районний суд м. Одеси заочним рішенням від 26 лютого 2025 року позов ПрАТ "Страхова компанія "АРКС" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди – задовольнив. Стягнув з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 34276 грн 05 коп. Вирішено питання про судові витрати.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано до суду доказів на спростування розрахунку страхового відшкодування, наданого позивачем, та обставин, викладених в позові.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , просить скасувати заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2025 року по справі №367/10131/24 та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити, вважаючи, що рішення суду першої інстанції є формальним, винесеним без додержання норм матеріального та процесуального права та є необґрунтованим. 
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В апеляційній скарзі ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» посилається на те, що цивільна відповідальність відповідача по справі на момент вчинення ДТП застрахована в ПрАТ «СК`ВУСО» згідно полісу № 21024970 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно по полісу № 213024970 страхова сума складає 160000 грн, а розмір франшизи складає 2000 грн. Отже, страхове відшкодування, яке мало бути компенсоване позивачеві у порядку регресного позову дорівнює 158000грн. На думку скаржника, з позовної заяви вбачається, що позивач звернувся до ПрАТ «СК`ВУСО» для отримання регресного відшкодування, яке виплатило суму позивачу не у повному обсязі. На думку скаржника, суд першої інстанції безпідставно стягнув з відповідача спірну суму, непорозуміння щодо якої винило між двома страховими компаніями.
Скаржник стверджує що, відповідач не була повідомлена про судовий розгляд, не могла подати відзив на позовну заяву та надати пояснення на час винесення судового рішення.
Отже, скаржник вважає, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, незаконним, оскільки суд неповністю дослідив всі обставини справи та не звернув увагу на правову позицію Верховного суду щодо зазначеного питання.
(2) Позиція інших учасників справи
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 15.10.2025 року відкрито провадження у справі та роз`яснено позивачу право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу.
Копію ухвали про відкриття провадження ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 отримали 17.10.2025 року о 21:47:07 в особистих кабінетах Електронного суду, що підтверджується довідками.
ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» отримало копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги в особистому кабінеті Електронного суд 17.10.2025 року о 21:40:09 та 10.10.2025 року о 00:40:07 відповідно, що підтверджується довідками.
23.10.2025 року на адресу Одеського апеляційного суду, через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на апеляційну скаргу від ПАТ «Страхова компанія «АРКС». У відзиві позивач просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення заборгованості у розмірі 34176 гривень 05 копійок, тобто ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 х 30 = 90840 грн), тому справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України.
Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України.
Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.
Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.
ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано до суду доказів на спростування розрахунку страхового відшкодування, наданого позивачем, та обставин, викладених в позові.
Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що 21.10.2023 року о 14:40 год. в м. Києві по Гостомельському шосе сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 , під керування водія ОСОБА_3 , та автомобіля «Kia», д.н.з. НОМЕР_2 , під керування водія ОСОБА_1 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 10.11.2023 року (справа № 759/21358/23) ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення
Власником автомобіля Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 , є ТОВ «Геолік фарм маркетинг груп», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .
У статті 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).
Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно з положеннями пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Статтею 5 Закону України «Про страхування», в редакції на час виникнення правовідносин, передбачено, що страхування може бути добровільним або обов`язковим.
Добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Добровільне страхування у конкретного страховика не може бути обов`язковою передумовою при реалізації інших правовідносин (ст. 6 Закону України «про страхування»).
Транспортний засіб «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 , застрахований згідно з договором добровільного страхування наземного транспортну «Все включено» № 16043а3к3 від 06.03.2023 року, укладеного між АТ «СК «АРКС» та ТОВ «Геолік фарм маркетинг груп», предметом якого є майнові інтереси страхувальника (вигодонабувача), що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 .
Пунктом 3 договору страхування № 16043а3к3 від 06.03.2023 року передбачено, що вигодонабувачем за договором страхування є ТОВ «Геолік фарм маркетинг груп».
Згідно пункту 10 договору страхування передбачено, що розмір франшизи за збитки завдані внаслідок ДТП складає «0».
Згідно пункту 28.1 договору страхування № 16043а3к3 від 06.03.2023 року страхове відшкодування виплачується страховиком згідно договором на підставі заяви про подію та на виплату і страхового акта, який складається страховиком.
Відповідно до п. 28.13 договору страхування 31574Га/05АВ від 23.03.2021 року при пошкодженні ТЗ розмір страхового відшкодування дорівнює розміру збитків, визначених в кошторисі збитків, за вирахуванням встановленої договором франшизи.
Зазначені обставини свідчать про те, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 , станом на момент дорожньо-транспортної пригоди, застрахована в АТ «СК «АРКС» за договором добровільного страхування наземного транспортну «Все включено» № 16043а3к3 від 06.03.2023 року.
Із матеріалів справи вбачається, що сторонами у справі не оспорюється факт ДТП, вина відповідача  ОСОБА_1 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.
ТОВ «Геолік фарм маркетинг груп» звернулОся до ПрАТ «СК «АРКС» із заявою про подію та на виплату за договором добровільного страхового відшкодування наземного транспортного засобу стовно подіїяка сталася 21.10.2023 року за договором страхування № 16043а3к3 від 06.03.2023 року.
Згідно розрахунків суми страхового відшкодування, страхового акту № ARX3922831 від 17.11.2023 року, страхового акту № ARX3972825 від 27.12.2023 року, та умов договору страхування № 16043а3к3 від 06.03.2023 року, розмір страхового відшкодування склав 169980,77 грн.
20.11.2023 року ПрАТ «СК «АРКС» виплачено суму страхового відшкодування згідно акту ARX3922831 від 17.11.2023 року ТОВ «Геолік фарм маркетинг груп»,рах. № НОМЕР_4 , отримувач ФОП ОСОБА_4 в сумі 154910,77 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 20.11.2023 року № 1016150.
28.12.2023 року ПрАТ «СК «АРКС» виплачено суму страхового відшкодування згідно акту ARX3972825 від 27.12.2023 року ТОВ «Геолік фарм маркетинг груп»,рах. № НОМЕР_4 , отримувач ФОП ОСОБА_4 , в сумі 14980 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 28.12.2023 року № 1026131.
Зазначені обставини свідчать про те, що ПрАТ «СК «АРКС» виконано обов`язок з виплати страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспортну «Все включено» № 16043а3к3 від 06.03.2023 року.
При цьому колегія суддів зауважує, що апеляційна скарга не містить доводів щодо незгоди саме із розміром страхового відшкодування визначеного ПрАТ «СК «АРКС» 169890,77 грн.
Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зроблено висновок, що «стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією».
Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія наземного транспортного засобу автомобіля «Kia», д.н.з. НОМЕР_2 ,станом на момент дорожньо-транспортної пригоди забезпечена в ПрАТ "СГ "ВУСО" за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі №213024970.
За вказаним полісом страхування страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю – 320000 грн, за шкоду заподіяну майну – 160000 грн, розмір франшизи – 2000 грн.
ПрАТ "СГ "ВУСО" здійснило виплату страхового відшкодування згідно СА № 2325728-1 від 04.01.2024 року та договору №213024970 від 20.01.2023 року страхувальник ОСОБА_1 , заява від 22.12.2023 року в сумі 125713,92 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 04.01.2024 року № 955.
22.01.2024 року Позивач звернувся до ПрАТ «СК «ВУСО» із додатковою Заявою про виплату страхового відшкодування за вих. № 589/18/ЦВ.
24.01.2024 року ПрАТ «СК «ВУСО» здійснило виплату страхового відшкодування згідно СА № 2325728-2 від 24.01.2024 року та договору №213024970 від 20.01.2023 року страхувальник ОСОБА_1 , заява від 22.12.2023 року, прет. від 22.01.2024 року в сумі 10000,80 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 24.01.2024 року № 5447.
Звертаючись до суду із позовом про стягнення з відповідача коштів у розмірі 34176,05 грн, позивач в обґрунтування зазначив, що ПрАТ «СК «АРКС» здійснило виплату страхового відшкодування згідно страхового акту ARX3922831 від 17.11.2023 року, страхового акту ARX3972825 від 27.12.2023 року у сумі 169890,77 грн. Цивільно правова відповідальність відповідача на момент дорожньо-транспортної пригоди застрахована в ПрАТ «СК «ВУСО» згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів№213024970.
ПрАТ «СК «ВУСО» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 135714,72 грн. Тому позивач вважає, що сума, яка підлягає стягненню з відповідача складає 34176,05 грн.
Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який є спеціальним законом та регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачено, що настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.
Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.
Статтею 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
Згідно з частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішенні справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20).
Відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 із змінами та доповненнями, збільшення від нуля до одиниці коефіцієнту зносу деталей автомобіля впливає на зменшення вартості його відновлювального ремонту, та при наявності коефіцієнту зносу деталей автомобіля при встановлення вартості його відновлювального ремонту застосування такого коефіцієнту є обов`язковим.
Листом від 10.05.2024 року № 2130/2024/вих/ТС/2325728 ПрАТ «СК «ВУСО» повідомило ПрАТ «СК «АРКС» про те, що розрахунок суми страхового відшкодування провдився на підставі рахунку № 123053117 від 09.11.2023 року та рахунку № 123053392 від 21.12.2023 року, підготовлениХ ФОП ОСОБА_4 , згідно з якими ввартість відновлювального ремонту (вартість робіт, матеріалів та запасних частин) склала 169890,77 грн.
Згідно Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів був розрахований коефіцієнт фізичного зносу на запчастини (вартість запасних частин) у розмірі 0,38.
Сума страхового відшкодування з урахуванням положень ст. 29 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» склала 135714,72 грн, виходячи із розрахунку: 169890,77 грн (вартість відновлювального ремонту) – 30176,05 грн (вартість фізичного зносу на запчастини) – 2000 грн (франшиза).
Відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів на спростування суми страхового відшкодування визначеного ПрАТ «СК «ВУСО» у розмірі 135714,72 грн. 
Посилання скаржника на те, що страхова сума за страховим полісом за шкоду, заподіяну майну складає 160000 грн, тому з відповідача мала бути стягнута лише сума 11890,77 грн ( 169890,77 грн – 158000 грн), ураховуючи 2000 грн франшиза, є безпідставними з огляду на таке.
Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції на час виникнення правовідносин, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Таким чином, обов`язком страховика є відшкодування витрат потерпілого, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, у межах страхового відшкодування.
За положеннями статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року справа № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 147/66/17).
Оскільки розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, визначається, виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного ПрАТ «СК «ВУСО»сплатило ПрАТ «СК «АРКС» суму 135714,72 грн страхове відшкодування з урахуванням зносу за вирахуванням франшизи, торізниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою підлягає стягненню з особи винної у вчиненні ДТП  ОСОБА_1 у розмірі 34176,05 грн.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд розглянув справу без належно її повідомлення про дату, час та місце судового розгляду є безпідставними.
Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Європейський суд із прав людини (далі – ЄСПЛ) зазначає, що у пункті 1 статті 6 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод закріплене «право на суд» разом із правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (див., mutatis mutandis, рішення ЄСПЛ від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, § 36).
Згідно з частиною першою статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Положеннями статті 128 ЦПК України передбачено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.
Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення – завчасно.
Частиною п`ятою статті 130 ЦПК України визначено, що вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.
Ухвалою Ірпінського районного суду Київської області від 18 жовтян 2024 року відкрито провадження у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено справу до судового розгляду на 19.11.2024 року о 12 год. 30 хвилин.
Ірпінський районний суд Київської області ухвалою від 01 листопада 2024 року позовну заяву за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди направив для розгляду за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси.
Приморський районний суд м. Одеси ухвалою від 02 грудня 2024 року прийняв цивільну справу до розгляду та призначив судове засідання на 18 грудня 2024 року о 13 год 00 хвилин.
Розгляд справи відкладено на 26 лютого 2025 року о 10 год. 00 вхилин.
Про розгляд справи призначеної на 26.02.2025 року судом повідомлялись учасники справи, зокрема ОСОБА_1 на адресу, яка зазначена у листі Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації від 23.10.2024 року, а саме АДРЕСА_1 і ця адреса та вказана скаржником в апеляційній скарзі (а.с. 82).
ОСОБА_1 належним чином була повідомлена про судове засідання, призначене судом першої інстанції на 26 лютого 2025 року, в якому було ухвалено оскаржуване рішення, незважаючи на те, що надіслана їй судова повістка-повідомлення про розгляд справи повернулася до суду з відміткою поштової служби від 31 січня 2025 року «адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с. 97), що відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України свідчить про вручення повісток у день проставлення у поштових повідомленнях таких відміток (див.: постанову Верховного Суду від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18, провадження 61-185св23).
Зазначене спростовує доводи апеляційної скарги Філімовновї про те, що її належним чином не було повідомлено судом про розгляд справи.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи в оскаржуваній частині.
В апеляційній скарзі не наведено ніяких нових обставин та не надано нових доказів, що давали б апеляційному суду підстави для проведення переоцінки обставин та доказів, зроблених судом першої інстанції у своєму рішенні.

Щодо суті апеляційної скарги
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не дають колегії суддів підстав для його скасування, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Щодо судових витрат
Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на відповідача.
Керуючись ст.ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , залишити без задоволення.
Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 19 березня 2026 року.

Головуючий         В.А. Коновалова

Судді         О.Ю. Карташов

Ю.П. Лозко