П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2026 року м. Київ

Справа № 753/24501/25
Провадження: № 22-ц/824/5678/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О., 
суддів Верланова С. М., Нежури В. А., 
секретар Лаврук Ю. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Романенка Михайла Едуардовича в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс»
на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 27 листопада 2025 року, постановлену під головуванням судді Лужецької О. Р.,
у справі за заявоюТовариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Компані Інвест Фінанс», приватний виконавець Лукеча Олександр Васильович,

в с т а н о в и в :

В жовтні 2025 року ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, яка обгрунтована тим, що на підставі договору факторингу № 556/ФК-22 від 05 вересня 2022 року до товариства перейшло право вимоги за кредитним договором, що був підставою для вчинення виконавчого напису № 2347 від 29.03.2021 року. Заявник зазначав, що у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 стягувачем значиться ТОВ «КОМПАНІ ІНВЕСТ ФІНАНС» (попереднє найменування - ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС»), однак у зв`язку з відступленням права вимоги саме ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» є належним кредитором та правонаступником первісного стягувача. Посилаючись на положення статей 512, 514 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», заявник просив замінити сторону стягувача у виконавчому провадженні на його правонаступника. При цьому, заявник зазначав, що без здійснення такої заміни він позбавлений можливості реалізувати свої права як нового кредитора, зокрема, щодо отримання коштів, стягнутих у межах виконавчого провадження.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 27 листопада 2025 року у задоволенні заяви ТОВ «Діджи Фінанс» відмовлено.
Не погодившись із таким судовим рішенням, Романенко М. Е. в інтересах ТОВ «Діджи Фінанс» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати ухвалу суду та постановити нову про задоволення заяви.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо відсутності підстав для заміни сторони виконавчого провадження, а саме, суд першої інстанції не врахував подані 01.12.2025 додаткові письмові пояснення, які були приєднані до матеріалів справи, однак, на його переконання, не отримали належної оцінки при ухваленні судового рішення.
Наголошує, що вказані пояснення містили доводи щодо необхідності здійснення заміни сторони виконавчого провадження з метою реалізації ним прав належного кредитора, зокрема, права на отримання або ініціювання повернення коштів, стягнутих у межах виконавчого провадження.
Крім того, заявник зазначає, що без здійснення процесуального правонаступництва він позбавлений можливості: надати реквізити для перерахування коштів; отримати стягнуті суми як належний стягувач; вчиняти будь-які дії щодо повернення коштів, які, на його думку, могли бути перераховані неналежному кредитору.
Вважає, що суд першої інстанції безпідставно виходив з відсутності процесуальної мети заміни сторони, оскільки саме заміна стягувача є необхідною передумовою реалізації його матеріальних прав, що виникли на підставі договору факторингу.
Також у скарзі зазначено, що суд неправильно застосував правові висновки Великої Палати Верховного Суду та дійшов помилкового висновку про неможливість заміни сторони у разі закінчення виконавчого провадження. Посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 922/4519/14, апелянт стверджує, що процесуальне правонаступництво допускається на будь-якій стадії виконання рішення, а саме по собі закінчення виконавчого провадження не може бути безумовною підставою для відмови у заміні сторони.
Ухвалами Київського апеляційного суду від 15 січня 2026 рокувідкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності. 
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, у провадженні приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області перебувало виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого напису № 2347 від 29.03.2021 року про стягнення заборгованості з боржника на користь ТОВ «КОМПАНІ ІНВЕСТ ФІНАНС».
Постановою приватного виконавця від 25 листопада 2024 року виконавче провадження закінчено у зв`язку з фактичним повним виконанням виконавчого документа, що підтверджується наданими матеріалами, зокрема, копіями платіжних доручень про перерахування стягнутих коштів стягувачу.
З відповідною заявою про заміну сторони виконавчого провадження ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулося після закінчення виконавчого провадження.
Відмовляючи в задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції виходив з того, що на момент розгляду заяви виконавче провадження було закінчене у зв`язку з його фактичним повним виконанням, а питання щодо скасування постанови про закінчення виконавчого провадження або його відновлення заявником не порушувалося.
Суд зазначив, що відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду заміна сторони виконавчого провадження має бути зумовлена наявністю процесуальної мети, а саме здійсненням або продовженням виконання рішення. Саме по собі матеріальне правонаступництво без існування відкритого чи відновленого виконавчого провадження не є достатньою підставою для здійснення процесуального правонаступництва.
Перевіряючи такі висновки суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 8 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (далі - постанова ВП ВС ) дійшла наступних винсовків.
Згідно п. 115. постанови Великої Палати ВС, не можна замінити сторону виконавчого провадження, яке було закінчене, якщо не існує підстав для відновлення виконавчого провадження, з приводу чого особа має звернутися до суду, надавши переконливі аргументи щодо такого відновлення. Разом з тим і заміна стягувача у виконавчому документі як сторони справи має мати дійсну процесуальну мету, а підстави такої заміни належним чином аргументовані. Саме тільки матеріальне правонаступництво без процесуальної мети не є достатнім аргументом, оскільки не відповідає вимогам частини першої статті 2 ЦПК України. Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства. Якщо, наприклад, суд підтвердив зобов`язання однієї сторони договору перед іншою та відповідне судове рішення набуло законної сили, то суд не здійснює заміну його сторони у випадку уступки відповідним кредитором за цим договором своїх прав та обов`язків іншій особі на цю іншу особу лише заради процесуальної констатації цього матеріального правонаступництва. Суд може здійснити заміну учасника справи виключно для виконання вимог частини першої статті 2 ЦПК України.
Відповідно до п.129 постанови ВП ВС, за відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.
Отже, у випадку закінчення виконавчого провадження заявник, що звертається із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, повинен поставити перед судом питання щодо відновлення виконавчого провадження (оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження).
Згідно п. 130 постанови ВП ВС, якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.
Як установлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, виконавче провадження № НОМЕР_1 було закінчено постановою приватного виконавця від 25 листопада 2024 року у зв`язку з фактичним повним виконанням виконавчого документа. Зазначена постанова не скасована та не оскаржена у встановленому законом порядку, питання про її незаконність чи про відновлення виконавчого провадження заявником не порушувалося.
Отже, на момент звернення ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» із заявою про заміну сторони виконавчого провадження відповідне виконавче провадження було завершене, а підстави для його відновлення заявником не наведені.
З урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10, саме по собі матеріальне правонаступництво без наявності процесуальної мети та без існування відкритого або відновленого виконавчого провадження не створює підстав для здійснення процесуального правонаступництва.
Механізм заміни сторони виконавчого провадження спрямований на забезпечення належного виконання судового рішення, а не на формальну фіксацію переходу права вимоги після завершення стадії примусового виконання.
Колегія суддів також враховує, що аналогічна заява ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» про заміну сторони виконавчого провадження вже розглядалася судом та за результатами її розгляду було постановлено ухвалу про відмову у задоволенні заяви. Повторне звернення із тотожними вимогами, за відсутності нових юридично значимих обставин, не створює підстав для іншого вирішення питання та не спростовує правової оцінки, наданої судом раніше.
Заявником не наведено нових обставин, які б свідчили про відновлення виконавчого провадження, скасування постанови про його закінчення або про виникнення інших процесуальних передумов для здійснення заміни сторони.
За таких обставин колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права, повно та всебічно дослідив обставини справи та обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.
Посилання на те, що суд першої інстанції не врахував подані ним 01 грудня 2025 року «додаткові пояснення», не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
Відповідно до положень статті 442 ЦПК України, суд розглядає заяву про заміну сторони виконавчого провадження у визначеному законом порядку, з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Предметом розгляду є саме подана заява та наведені в ній підстави правонаступництва.
ЦПК України не передбачає окремої процесуальної форми «додаткових пояснень» при розгляді заяв про заміну сторони виконавчого провадження, як і не встановлює обов`язку суду повторно оцінювати доводи, викладені поза межами поданої заяви, якщо вони не містять нових юридично значимих обставин або процесуальних вимог.
Суд першої інстанції розглянув саме той процесуальний документ, з яким заявник звернувся до суду, та перевірив наявність правових підстав для заміни сторони виконавчого провадження. Подані згодом пояснення не містили клопотання про відновлення виконавчого провадження, не ставили питання про скасування постанови про його закінчення та не усували встановлену судом процесуальну перешкоду - завершення виконавчого провадження.
Отже, навіть за умови їх формального врахування такі пояснення не могли вплинути на правильність вирішення питання по суті, оскільки не змінювали юридичну оцінку встановлених обставин.
Відтак, доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними та не свідчать про порушення судом першої інстанції норм процесуального права.
Відповідно до частини третьої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Романенка М. Е. в інтересах ТОВ «Діджи Фінанс» підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Дарницького районного суду м. Києва від 27 листопада 2025 рокузалишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Романенка Михайла Едуардовича в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» залишити без задоволення.
Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 27 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції з підстав, визначених ч. 2 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 02 березня 2026 року. 

Головуючий Т.О. Невідома

Судді С. М. Верланов

В.А. Нежура